Справа № 314/2066/26
Провадження № 1-кп/314/827/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2026  року     м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за №12026082210000084 від 25.01.2026 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця села Пирогивці, Хмельницького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, який проходить військову службу на посаді водія першого відділення першого артилерійського взводу дев`ятої артилерійської батареї третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , у військовому званні «старший солдат», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 212 від 31.07.2025, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія першого відділення першого артилерійського взводу дев`ятої артилерійської батареї третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , та вважати таким, що 31 липня 2025 року справи та посаду прийняв, приступив до виконання службових особою за посадою.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 04 травня 2026 року.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) «старший солдат» ОСОБА_3 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.
Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина мас невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.
Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.
Не зважаючи на наведені вимоги законодавства України, військовослужбовець ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, заподіяв ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
25 січня 2026 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, перебуваючи у приміщенні житлової кімнати будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, тримаючи в правій руці ніж наніс ним один удар в область шиї зліва ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани шиї з ліва з пошкодженням внутрішньої яремної вени.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винну у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, подію та обставини встановлені під час досудового розслідування беззаперечно визнав, показав, що будучи військовослужбовцем 25 січня 2026 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні житлової кімнати будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, тримаючи в правій руці ніж наніс ним один удар в область шиї зліва ОСОБА_7 .
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні беззастережно визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні в повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись ч.3 ст.349 КПК України, обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого, дослідженням висновків експертів в обсязі вартості проведених експертиз та матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Судом роз`яснено наслідки визнання обставин, які ніким не оспорюються, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України, як: «вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.».
Обвинувачений в судовому засіданні щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи та дані про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з даними, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , він є особою раніше не судимою, психічними захворюваннями не страждає, на обліку в наркодиспансері не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проходження служби характеризується посередньо, має державні нагороди.
Відповідно до ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Отже, реалізуючи дискреційні повноваження, приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, з урахуванням особи ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На переконання суду зазначене покарання в повному обсязі буде відповідати меті визначеній ч.2 ст.50 КК України.
Цивільний позов відсутній.
Судові витрати на проведення
судово-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю «Дактилоскопічні дослідження» (висновок експерта №КСЕ-19/108-26/4810-Д від 11.03.2026), складає 2 228 гривень 50 копійок;
судової експертиза зброї за експертною спеціальністю «Дослідження холодної зброї» (висновок експерта №КСЕ-19/108-26/4810-Д від 30.03.2026), складає 2 674 гривень 20 копійок.
Загальна вартість проведених експертиз складає 4 902 грн. 70 копійок.
Витрати на проведення експертизи згідно зі ст.124 КПК України належить покласти на обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави.
Отже, суд приходить до висновку про застосування спеціальної конфіскації щодо предметів схожих на ніж.
Ухвалою суду від 21.04.2026 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 19.06.2026 (включно) без визначення розміру застави.
Суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 без визначення розміру застави, строком до набрання вироку законної сили, до розгляду питання про застосування запобіжного заходу на стадії апеляційного перегляду кримінального провадження (у разі подання апеляційної скарги), оскільки ризики встановленні на час винесення ухвали від 21.04.2026 про продовження запобіжного заходу, на час ухвалення вироку не сплили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Стягнути з ОСОБА_3 , процесуальні витрати за проведення
судово-трасологічної експертизи за експертною спеціальністю «Дактилоскопічні дослідження» (висновок експерта №КСЕ-19/108-26/4810-Д від 11.03.2026), в розмірі 2 228 гривень 50 копійок;
судової експертиза зброї за експертною спеціальністю «Дослідження холодної зброї» (висновок експерта №КСЕ-19/108-26/4810-Д від 30.03.2026), в розмірі 2 674 гривень 20 копійок;
загалом 4 902 грн. 70 копійок на користь держави.
До предметів схожих на ножі, переданих до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, застосувати спеціальну конфіскацію, в порядку визначеному, ст.ст.96-1, 96-2 КК України та примусово безоплатно вилучити їх в дохід держави.
Речові докази – пуста скляна пляшка з написом «Хортиця» з нашаруванням РБК, змив РБК та контроль до нього, передані до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, знищити.
Речові докази – куртка зеленого кольору з піксельним орнаментом, спортивна кофта синього кольору, брюки чорного кольору, пара кросівок коричневого кольору, мобільний телефон REDMI 10 С, передані до камери зберігання речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_3 , як власнику.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання – з 25.01.2026.
В порядку визначеному ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до набрання вироку законної сили, до розгляду питання про застосування запобіжного заходу на стадії апеляційного перегляду кримінального провадження (у разі подання апеляційної скарги).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя:                 ОСОБА_8 

16.06.2026