ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 511/2264/24
Провадження № 2/505/1020/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участі секретаря судового засідання Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи
До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 16.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102167521, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору.
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-капітал» як позивач обґрунтовує своє право вимоги тим, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102167521 від 16.12.2022.
З огляду на викладене, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 102167521 від 16.12.2022 в сумі 33 920,55 грн, з яких: 9 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 920,55 грн - заборгованість за процентами, 700 грн - комісія, а також судові витрати.
Позиція відповідача
Відповідачем подано до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту 18 000 грн. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 24 620,55 грн просив відмовити. 
Так, додані до позовної заяви документи не містять інформації про істотні умови договору, зокрема розмір процентів за користування кредитом, розміру встановленого кредитного ліміту, яку саме картку йому було видано та строк її дії. Довідка про стан заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві, а тому не є належним доказом існування боргу. Також не додано доказів підвищення (збільшення кредитного ліміту), та в наданих документах не зазначені умови, які встановлюють відповідальність у вигляді сплати штрафу.
Позивач підтверджує, що кредитні договори укладені у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України про електронну комерцію.
Проте, одноразовий ідентифікатор направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався ним при реєстрації на сайті, при цьому відповідач не був ознайомлений з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, та не ознайомився з паспортом споживчого кредиту.
Вважає, що укладений договір суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 3 ст. 509 ЦК України, містить несправедливі умови та порушує його права як споживача.
Крім того зазначає, що у зв`язку з воєнною агресією рф у нього погіршився матеріальний стан, оскільки внаслідок воєнної атаки знищене все його майно. 
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.06.2024 позовну заяву у справі № 511/2264/24 скеровано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Котовського міськрайонного суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Дзюбинському А.О.
Ухвалою суду від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
28.10.2024 відповідачем подано відзив на позов. 
Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справ за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. 
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що між  ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 102167521 від 16.12.2022, відповідно до умов якого відповідач  ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн із загальним строком на 105 днів з 16.12.2022 до 31.03.2023 (п. 1.2. - 1.4. Договору).
Пунктом 1.5. Договору сторони погодили, що орієнтовна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 39 275 грн. Згідно із п. 1.5.1 комісія за надання кредиту складає 7 % від суми позики - 700 грн.
Відповідно до п. 1.5.2., 1.6. договору проценти за користування кредитом становлять 1,05 % в день та стандартна базова процентна ставка 3 %.
Відповідно до п. 7.1. кредитного договору (із додатками № 1 та 2, 3 та Правилами) договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, порядок надання коштів визначено у п. 2.1. договору - надаються позичальнику безготівково на банківську карту позичальника.
Вказаний договір містить відомості, що договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора U60327, який згенеровано кредитодавцем.
Відповідно до п. 6.2. одноразовий ідентифікатор надсилається кредитодавцем за допомогою SMS повідомлення на мобільний телефон позичальника, через сайт кредитодавця.
Відповідно до довідки про ідентифікацію відповідачем використано для підписання кредитного договору одноразовий ідентифікатор «U60327», який надіслано на номер телефону НОМЕР_1 .
Відповідно до графіку платежу за договором про споживчий кредит № 102167521 від 16.12.2022, складеного позикодавцем ТОВ «Мілоан» загальна вартість кредиту становить 39 275 грн, в тому числі 10 000 грн тіло кредиту, 28 575 грн - проценти за користування кредитом, 700 грн - комісія за надання кредиту, за період з 16.12.2022 до 31.03.2023.
Відповідно до умов п. 3.2.6. договору сторони погодили, що позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника.
Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо умов кредитування, які є ідентичними тим, що зазначені у договорі про споживчий кредит № 102167521 від 16.12.2022, зокрема щодо строку дії договору 105 днів.
Згідно розрахунку заборгованості відповідачем у справі здійснено часткову сплату коштів на виконання зобов`язання: 3 000,00 грн сплачено 12.01.2023 та зараховано у сплату процентів по кредиту, 700,00 грн сплачено 12.01.2023 та зараховано у сплату тіла кредиту, 600,00 грн сплачено 12.01.2023 та зараховано у сплату комісії за пролонгацію кредиту, 700,00 грн сплачено 12.01.2023 та зараховано у сплату процентів по кредиту. Всього відповідачем сплачено 5 000,00 грн.
Грошові кошти на рахунок відповідача в сумі 10 000 грн перераховано відповідно до платіжного доручення № 55988713 від 16.12.2022, надавач послуг АТ КБ «ПриватБанк». 
Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102167521 від 16.12.2022.
Факт укладення договору відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 та передання права вимоги за договором про споживчий кредит № 102167521 від 16.12.2022 підтверджується безпосередньо самим договором, актом прийому-передачі реєстру боржників від 30.05.2023, витягом із вказаного реєстру стосовно заборгованості  ОСОБА_1 . 
Так, витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 містить відомості про заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором № 102167521 на суму 33 920,55 грн, з яких: 9 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 920,55 грн - заборгованість за процентами, 700 грн - комісія. 
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок відступлення права вимоги (договорів факторингу).
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 висловила правову позицію у справі № 910/4518/16.
Так, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).
Тобто твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц).
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем  ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102167521, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 10 000 грн на строк 105 днів із визначеними процентними ставками.
ОСОБА_1 будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронними одноразовим ідентифікатором кредитний договір, таким чином погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи.
ОСОБА_1 отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, що зазначені в Договорі.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості, за відсутності контррозрахунку сторони відповідача, приймається судом таким, що є обґрунтованим та таким, що підтверджений доказами. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті.
Право вимоги за вказаними договором відступлено на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал». 
Щодо стягнення комісії за надання кредиту в сумі 700 грн 
Згідно з пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит № 102167521 від 16.12.2022 сторони прямо погодили, що за надання кредиту позичальник сплачує комісію у розмірі 7 % від суми кредиту, що становить 700 грн. Зазначена умова викладена у тексті договору, з яким відповідач погодився при його укладенні, що підтверджується використанням одноразового ідентифікатора як електронного підпису.
Комісія за надання кредиту за своєю правовою природою є платою за фінансову послугу, яка надається кредитодавцем у момент видачі кредиту, та не є санкцією або відповідальністю за порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є платою за користування кредитними коштами у часі, комісія є одноразовим платежем, пов`язаним із фактом укладення договору та наданням кредитних коштів позичальнику.
Матеріали справи містять докази фактичного перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 10 000 грн, що свідчить про належне виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредиту, а відтак - і про настання передбаченої договором підстави для сплати комісії.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а укладений сторонами договір є обов`язковим для виконання. Оскільки умова щодо сплати комісії є чітко визначеною, погодженою сторонами та такою, що не суперечить суті кредитного зобов`язання, суд вважає вимогу про її стягнення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Мотиви відхилення доводів, викладених у відзиві на позовну заяву
Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Так, посилання відповідача на відсутність доказів встановлення та збільшення кредитного ліміту, відомостей про банківську картку, її строк дії та інших умов користування кредитним лімітом є безпідставними, оскільки предметом спору є виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, за яким позичальнику було надано одноразовий кредит у фіксованому розмірі 10 000 грн строком на 105 днів, а не правовідносини щодо відкриття чи обслуговування кредитного ліміту на платіжній картці. Відтак наведені заперечення не стосуються спірних правовідносин та ґрунтуються на неправильному розумінні їх правової природи.
Не заслуговує на увагу й твердження відповідача про часткове визнання позовних вимог у сумі 18 000 грн, оскільки така сума не узгоджується ні з умовами укладеного кредитного договору, ні з розрахунком заборгованості, ні з будь-якими іншими доказами, наявними у матеріалах справи. Відповідач не навів жодного розрахунку, який би пояснював походження зазначеної суми, тому такі доводи не можуть бути покладені судом в основу рішення.
Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування та паспортом споживчого кредиту. Матеріали справи містять договір про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту, відомості про підписання договору одноразовим ідентифікатором, а також докази перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. При цьому відповідач після отримання кредиту здійснював його часткове погашення, що свідчить про прийняття ним умов договору та фактичне виконання його положень.
Крім того, суд бере до уваги, що номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зазначений у довідці про ідентифікацію як номер, на який кредитодавцем було направлено одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, є тотожним номеру мобільного телефону, який відповідач самостійно зазначив у поданому до суду відзиві. Зазначена обставина підтверджує належність відповідачу номера телефону, використаного при укладенні електронного кредитного договору, та спростовує його доводи щодо неукладення договору або непідписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Доводи відповідача щодо погіршення матеріального становища у зв`язку з воєнною агресією рф самі по собі вони не є передбаченою законом підставою для звільнення від належного виконання грошового зобов`язання або відмови у задоволенні позову. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем ТОВ «ФК «Кредит-капітал» належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 16.12.2022, розмір якої становить 33 920,55 грн, з яких: 9 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 920,55 грн - заборгованість за процентами, 700 грн - комісія.
Розподіл судових витрат у справі
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Кредит-капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 1139 від 08.04.2024.
Оскільки позов ТОВ «ФК «Кредит-капітал» задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в повному обсязі - 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 49, 76, 81, 120, 123, 126, 127, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 278, ЦПК України, ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 920 грн (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять) гривень 55 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» судові витрати в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 02.07.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, тел. +380322989368
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ