Справа № 755/5809/26
Провадження №: 3/755/2824/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" травня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, студентки ВСП «Оптико-механічний фаховий коледж КНУ імені Тараса Шевченка» (група 24, к. 22), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 16 квітня 2026 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, за адресою: м. Київ, пр-кт Романа Шухевича, 26-Б, вживала алкогольні напої, а саме: горілку, близько 1 л, чим порушила чинне законодавство України, оскільки перебувала у громадському місці, а саме: у дворі житлового будинку.
У судове засідання ОСОБА_1 не з?явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зокрема, оголошення про час та місце розгляду справи стосовно ОСОБА_1 було розміщено на офіційній вебсторінці Дніпровського районного суду м. Києва.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна під час судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заборона зловживання правом закріплена у статті 17 Конвенції, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Главою 21 КпАП України передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою - регулювання, що може змінюватися в часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Також судом до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, застосовувався привід, однак забезпечити її явку в судове засідання доступними суду засобами не вдалося. Отже, суд вжив усіх необхідних заходів для повідомлення особи та забезпечення її явки в судове засідання, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з вимогами ст.268 КпАП України.
Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорти, копії пояснень, паспорта, фотознімку, акта про факт передачі дитини, - дійшов таких висновків.
Норма ст.7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Зокрема, згідно зі ст.251 КпАП України, процесуальними джерелами доказів є пояснення, речові докази, документи, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, висновки експертів.
Відповідно до ст.245 КпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Частиною 1 ст.178 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволений відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
Із письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вона разом із друзями вживала алкогольні напої на голодний шлунок, після чого їй стало зле, тому вона викликала бригаду ШМД і її доставили до лікарні (а. с. 4).
Відповідно до копії акта про факт передачі дитини, 16.04.2026 старший інспектор СЮП ВП Дніпровського УП Діана Шабанова передала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).
Згідно зі ст.13 КпАП України, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-? цього Кодексу. Водночас у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 178 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебувала у громадському місці у п?яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.178 КпАП України.
При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст.13, 33, 252 КпАП України, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, неповнолітній вік правопорушниці, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає за необхідне накласти на неї стягнення у виді штрафу.
Крім того, згідно ст.40-? КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року /зі змінами і доповненнями/.
Також, ч.1 ст.307 КпАП України передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України /ст.308 КпАП України/.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.7, 13, 33, 40-?, ч.1 ст.178, ст.ст.245, 252, 283-285, 289, 291, 294, 303, 307, 308 КпАП України, суд -

у х в а л и в:

Визнати  ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КпАП України, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п?ятдесят одну) гривню, на користь держави.

Згідно з ч.1 ст.307 КпАП України, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений законом строк, відповідно до ст.308 КпАП України, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу, а також витрати на виконавче провадження.

Стягнути із  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 665 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя         Андрій КУРИЛО