УХВАЛА

30 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/12238/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум"

на рішення Господарського суду міста Києва (Мудрий С.М.)
від 22.12.2025
та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Ю.Б. Михальська Ю.Б., Мальченко А.О., Тищенко А.І.)
від 21.04.2026 (повний текст складений 04.05.2026)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум"
до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії «Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про розірвання додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" (надалі - Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії «Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - Відповідач) про розірвання Додаткової угоди №5 від 27.08.2025 до Договору купівлі-продажу електричної енергії №65-150-SD-25-01394 від 07.05.2025.
2. Позов обґрунтовано тим, що у зв`язку з настанням істотної зміни обставин згідно зі статтею 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у Відповідача та Позивача наявні підстави для розірвання Додаткової угоди №5 від 27.08.2025 до Договору купівлі-продажу електричної енергії №65-150-SD-25-01394 від 07.05.2025.
3. Господарський суд міста Києва рішенням від 22.12.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у постанові від 21.04.2026 у справі № 910/12238/25 у задоволенні позову відмовив повністю.
4. 26 травня 2026 року Позивач (Скаржник), із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:
- відкрити касаційне провадження;
- скасувати повністю постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 у справі № 910/12238/25;
- ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, розірвати з 01.09.2025 додаткову угоду № 5 від 27.08.2025 до Договору купівлі-продажу електричної енергії № 65-150-SD-25-01394 ВІД 07.05.2025, укладеного між Позивачем та Відповідачем;
- судові витрати, понесені Позивачем за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг покласти на Відповідача. 
5. Підставами касаційного оскарження Скаржник зазначив пункти 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з посиланням на частину 1 статті 310 ГПК України.
6. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права (статті 651, 652, 653 ЦК України) без урахування висновків щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах:
- Великої Палати Верховного суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (щодо умов відмови у позові через неефективний спосіб захисту лише за сукупної відсутності альтернативного способу);
- Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19;
- Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 761/18240/16-ц (щодо принципу iura novit curia та обов`язку суду вирішувати спір по суті);
- Верховного суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17 (щодо розмежування строку дії договору та строку існування зобов`язань);
- Верховного суду від 09.04.2020 у справі № 910/4962/18 (щодо неможливості припинення зобов`язання внаслідок закінчення строку дії договору);
- Верховного суду від 10.01.2024 у справі № 920/17/23 (щодо мети застосування статті 652 Цивільного кодексу України);
- Верховного суду від 14.05.2025 у справі № 910/6752/21 (щодо обов`язку суду зясувати, який спосіб захисту є ефективним для конкурентних спірних правовідносин). 
7. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив щодо відсутності висновку Верховного суду щодо питання застосування частини 3 статті 653 та частини 2 статті 652 ЦК України у системному взаємозв`язку щодо визначення моменту, з якого договір (додаткова угода до договору) з періодом постачання та умовою щодо попередньої оплати може бути розірваний за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин, зокрема, чи має такий момент співпадати з моментом набрання рішенням суду законної сили незалежно від дати настання істотної зміни обставин або ж стаття 652 ЦК України передбачає можливість визначення моменту розірвання за судовим рішенням з дати настання істотно зміненої обставини з огляду на мету цієї норми (відновлення балансу майнових інтересів сторін). Також Скаржник зазначив про відсутність висновку Верховного суду щодо застосування статті 652 ЦК України у частині допустимості розірвання короткострокових договорів (строком до 1-2 місяців), формальний строк дії яких об`єктивно сплинув ще до завершення судового провадження, ініційованого в межах строку їх дії. 
8. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, з посиланням на частину 1 статті 310 ГПК України, Скаржник зазначив що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме:
- суд першої інстанції фактично ухилився від розгляду справи по суті, обмежившись висновком про неефективність обраного захисту і прямо вказавши, що "аргументи сторін, які стосуються суті спору, не бралися судом першої інстанції до уваги";
- суд апеляційної інстанції підтримав цей підхід, незважаючи на доводи апеляційної скарги про необхідність дослідження істотної зміни обставин у відповідності до частини 2 статті 652 ЦК України;
- наявні в матеріалах справи висновки Київської ТПП України від 29.09.2025 (про істотну зміну обставин) та ТПП України від 06.11.2025 № 2770/1.2 (про відсутність такої) -взаємно конфліктують і вимагали оцінки за правилами статей 86, 104 ГПК України, чого судами не зроблено;
- постанова НКРЕКП від 15.01.2026 №56, додана до відзиву на апеляційну скаргу, прийнята судом без перевірки її релевантності предмету спору (питання істотної зміни обставин на стороні Позивача, а не зловживань Відповідача). 
9. Перевіривши матеріали касаційної скарги Скаржника Суд доходить висновку, що її слід залишити без руху з наступних підстав.
10. Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
11. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
12. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
13. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
14. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
15. Оскільки у даній справі позов поданий у 2025 році, то для вирахування розміру сплати судового збору застосовується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.
16. Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
17. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
18. Таким чином у даному випадку судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 910/12238/25 підлягав сплаті у сумі 4844,80 грн, а саме: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00х200%х0,8=4844,80 грн;
19. Однак, до касаційної скарги Скаржник не додав платіжний документ про сплату судового збору. 
20. Згідно із частиною 2 статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
21. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
22. З огляду на викладене, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України із наданням строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 910/12238/25.
23. Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 у справі № 910/12238/25 залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, у спосіб, визначений у цій ухвалі спосіб.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська