Справа № 462/497/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року       Залізничний районний суд міста Львова 

у складі: 
судді     Ліуша А.І.,
секретаря:     Поляниці А.М.
представника позивача   Костів О.В.
відповідача      ОСОБА_1 
третьої особи      ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи Комунального закладу Львівської обласної ради «Великолюбінського багатопрофільного навчально-реабілітаційного центру» та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,- 

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 , батьківських прав, покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року, неповнолітню ОСОБА_3 , відібрано від матері ОСОБА_1 , та передано на цілодобове перебування до Комунального закладу Львівської обласної ради «Великолюбінського багатопрофільного навчально-реабілітаційного центру». Так, матір дитини лише один раз відвідала дитину на святі останнього дзвоника в травні 2025 року. Так, відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 , становить 54 978,00 грн. Так, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації, матір дитини, ОСОБА_1 , повідомила, що має добре налагоджені стосунки з дитиною, спілкується з нею, інколи купляє їй необхідні речі, в закладі дитину не відвідувала, на даний час проживає за старою адресою: АДРЕСА_1 разом з співмешканцем, де немає створених умов для проживання дитини, офіційно не працевлаштована. Матір дитини не здійснювала достатньо заходів щоб повернути дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання та проживання у свою сім?ю, а саме: не проявляє батьківської турботи, не дбає про її здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не прагне налагодити контакт з дитиною, матеріально не забезпечує. Станом на сьогодні, ОСОБА_1 , не скористалася своїм правом на звернення до суду про повернення їй дитини - ОСОБА_3 . Відтак, просить суд позбавити ОСОБА_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 .
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив такий задовільнити з підстав викладених в позові
ОСОБА_1 , в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, та пояснила, що дійсно, був період в її житті коли вона зловживала алкогольними напоями, однак вже пройшла реабілітацію та протягом декількох років не вживає алкоголю зовсім. Також зазначила, що дійсно в неї був співмешканець та відсутні створені умови для проживання дитини, однак вони вже роз`їхалися та не проживають більше разом, дуже хоче забрати доньку до себе. Також зазначила, що кожні вихідні бабуся дитини забирає доньку до себе, тож вона приїжджає, бачиться з нею та вони разом проводять час. Щодо того, чому вона не звернулася з позовом про повернення їй дитини, зазначила, що почала збирати документи, однак, послуги адвоката для неї поки становлять надмірний фінансовий тягар, але в подальшому хоче повернути дитину. 
ОСОБА_2 , в судовому засіданні повідомила, що вона є бабусею  ОСОБА_3 , та має гарні відносини з онукою. На вихідні забирає дитину до себе, куди приїжджає і її донька - ОСОБА_1 , яка проводить з нею час. Проти задоволення позовних вимог заперечила, та зазначила, що відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_1 , батьківських прав. 
Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що, як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.06.2009 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Вказане також стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження з зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року, відібрано неповнолітню ОСОБА_3 , від матері ОСОБА_1 , без позбавлення її батьківських прав. Крім того, вирішено стягувати з ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. 
Наказом Департаменту гуманітарної політики Управління «Служба в справах дітей» від 18 грудня 2024 року №526, вирішено взяти на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10.10.2024 по справі №462/5503/24 про відібрання дитини від матері - ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав, листа Залізничного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.12.2024 N?681/32.30-26 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину, позбавлену батьківського піклування.
30 серпня 2024 року погоджено завершення надання послуг у комунальній установі «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Рідні» Львівської міської ради та доцільності передачі дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в КЗ ЛОР «Великолюбінський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр». 
Як вбачається з відповіді директорки КУЗТ ЛМЦСПР» «Джерело», в Залізничному відділенні соціальної роботи філії соціальної роботи та психологічної підтримки КУЗТ ЛМЦСПР» «Джерело» з 29.05.2025 сім?я ОСОБА_1 отримує соціальну послугу соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Спільно із ОСОБА_1 обговорено індивідуальний план виходу сім?ї із складних життєвих обставин. Оскільки матір не дотримується умов договору про надання соціальних послуг, а саме: не виконує пунктів індивідуального плану та не враховує рекомендацій фахівця із соціальної роботи, надання соціальної послуги припинено з 27.11.2025 у зв?язку із невиконанням без поважних причин отримувачем соціальних послуг умов договору про надання соціальних послуг відповідно до пункту 28.5 розділу 28 Положення про умови та порядок надання соціальних послуг КУЗТ ЛМЦСПР «Джерело».
В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 09 грудня 2025 року, згідно якого, заборгованість ОСОБА_1 , складає 54 978 грн.
Суду було також надано висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування, в якому зазначено про необхідність позбавлення  ОСОБА_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 .
Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Більше того, суд вважає звернути увагу позивача на положення частин 2,3 СК України, згідно яких, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Окремо суд звертає увагу на позицію Верховного суду, в постанові від 26 квітня 2022 року, по справі № 520/8264/19, то у вказаній постанові також зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. 
Надаючи оцінку доводам позивача та дослідженим у справі доказам у їх сукупності, суд не вбачає достатніх та беззаперечних підстав для застосування до ОСОБА_1 , такого виключного заходу впливу як позбавлення батьківських прав.
Так, суд вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт попереднього неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків, наявності складних життєвих обставин, матеріальних труднощів чи заборгованості зі сплати аліментів не може автоматично свідчити про свідоме та остаточне ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України. Для застосування такого крайнього заходу необхідним є встановлення саме винної поведінки батьків, їх свідомого нехтування інтересами дитини, відсутності наміру змінити свою поведінку та повної втрати сімейного зв`язку з дитиною.
Разом з тим, під час судового розгляду встановлено обставини, які свідчать про протилежне. В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , перестала вести антисоціальний спосіб життя, стала на шлях виправлення, переборола алкогольну залежність, підтримує контакт з дитиною, бачиться та спілкується з нею. Судом враховано пояснення відповідача про проходження реабілітації та припинення вживання алкогольних напоїв протягом тривалого часу, що узгоджується із загальною поведінкою відповідача під час розгляду справи та не було спростовано належними доказами з боку позивача.
Крім того, з матеріалів справи та пояснень бабусі дитини вбачається, що ОСОБА_1 , не втратила емоційного зв`язку з дочкою, підтримує з нею спілкування та проводить час під час перебування дитини у бабусі. Вказане свідчить про наявність сімейних відносин між матір`ю та дитиною, які продовжують існувати, а також про відсутність повного самоусунення матері від життя дитини.
Суд також враховує, що відповідачка не заперечує попередніх помилок у своєму житті, однак висловлює намір змінити життєві обставини та повернути дитину до сім`ї. Сам по собі факт того, що відповідачка станом на час розгляду справи не звернулася до суду із позовом про повернення дитини, не може розцінюватися як безумовне підтвердження її байдужості до долі дитини, з огляду на пояснення щодо неможливості понесення витрат на правничу допомогу адвоката.
Окремо суд звертає увагу на те, що згідно висновку Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування, в якому зазначено про необхідність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , навіть сама дитина ОСОБА_3 - повідомила про небажання позбавлення матері батьківських прав. Вказана обставина свідчить про збереження психологічного та емоційного зв`язку між матір`ю і дитиною, а також про те, що дитина не сприймає матір як особу, яка повністю самоусунулася від її життя.
Крім того, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім та виключним заходом, який допускається лише у випадку, коли подальше збереження правового зв`язку між батьками та дитиною суперечить найкращим інтересам дитини, а зміна поведінки батьків є неможливою. Однак, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 повністю втратила інтерес до дитини, свідомо та остаточно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків або що її поведінка не може бути змінена у кращу сторону.
Наявність заборгованості по аліментах, неналежне виконання окремих рекомендацій соціальних служб чи відсутність належних житлових умов самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення батьківських прав без встановлення стійкого, свідомого та винного ухилення від виконання батьківських обов`язків.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є передчасними, а застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав не відповідатиме принципу пропорційності втручання у сімейні правовідносини та найкращим інтересам дитини. 
В той же час, суд вважає за необхідне наголосити ОСОБА_1 , що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а тому їй необхідно у повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки у випадку ухилення нею від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей в майбутньому вона все ще може бути позбавлена батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 215-218 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи Комунального закладу Львівської обласної ради «Великолюбінського багатопрофільного навчально-реабілітаційного центру» та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, - відмовити за безпідставністю.

Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року. 

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя:      А.І. Ліуш