РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 	справа № 580/10779/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України”, Державної установи “Український Державний науково-дослідний Інститут медико-соціальних проблем Інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Греков А.І. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” (04053, м. Київ, вул. В.Винниченка, 9), Державної установи “Український Державний науково-дослідний Інститут медико-соціальних проблем Інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1А) в якому просить, з урахування уточнень, просить визнати протиправним та скасувати рішення Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” від 22.01.2024 АВ №0034196, яким скасовано ІІ групу інвалідності.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 28.11.2025 витребувано у Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких прийняте рішення від 22.01.2024 АВ №0034196, яким скасовано ІІ групу інвалідності позивача.
Поштове відправлення з ухвалою суду повернуто з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.
Ухвалою суду від 17.12.2025 витребувано у Державної установи “Український Державний науково-дослідний Інститут медико-соціальних проблем Інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких прийняте рішення від 22.01.2024 АВ №0034196, яким скасовано ІІ групу інвалідності позивача.
На виконання ухвали суду Державною установою “Український Державний науково-дослідний Інститут медико-соціальних проблем Інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” надано належним чином засвідчену копію супровідного листа №5631/03-16 від 22.10.2025 року, відповідно до якого медико-експертна справа Позивача направлена до Вінницького НДІ реабілітації осіб з інвалідністю ВНМУ ім.М.І.Пирогова.
Ухвалою суду від 05.01.2026 витребувано у Вінницького НДІ реабілітації осіб з інвалідністю ВНМУ ім. М.І. Пирогова належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких прийняте рішення від 22.01.2024 АВ №0034196, яким скасовано ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 .
Поштове відправлення з ухвалою суду повернуто з відміткою адресат відсутній.
Ухвалою суду від 03.04.2026 витребувано у Міністерства охорони здоров`я України належним чином засвідчені копії всіх документів, на підставі яких прийняте рішення від 22.01.2024 АВ №0034196, яким скасовано ІІ групу інвалідності ОСОБА_1 .
На виконання ухвали суду Міністерством охорони здоров`я України надано до суду витребувані документи.
Ухвалою суду від 14.05.2026 поновлено провадження по справі.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача, зокрема, зазначив, що рішенням Черкаської обласної МСЕК № 2 позивачу 30.05.2022 встановлено 2 групу інвалідності. З 01.06.2025 позивачу припиненно пенсійні виплати. На звернення представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило, що згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії АВ №0034196 від 22.01.2024 Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України в м. Києві термін перебування на інвалідності ОСОБА_1 переглянуто та змінено з 30.05.2022 по 31.05.2025. З огляду на зазначене, виплата пенсії позивачу припинена з 01.06.2025. Із згаданої виписки вбачається, що 22.01.2024 Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» провів повторний огляд Позивача, за підсумками якого скасував рішення Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи ЧОР» (обласної МСЕК №2 (м. Черкаси) від 30.05.2022 про встановлення ОСОБА_1 ІІ (другої) групи інвалідності безтерміново та прийняв нове рішення, яким встановив Позивачу ІІ (другу) групу інвалідності строком з 30.05.2022 до 01.06.2025 з черговим переоглядом 15.05.2025. Вважає, що відсутні будь-які судові рішення, які зобов`язували відповідача провести медико-соціальну експертизу щодо нього. У сукупності з викладеним вище це свідчить про відсутність правових підстав для проведення нового (повторного) огляду стану здоров`я позивача, а відповідно порушено вимоги Інструкції № 561, Положення № 1317. Позивач оглядалася заочно, що є протиправним, адже медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі відповідних медичних установ, а позивач не викликався для прийняття участі в засіданні, на якому прийняте оскаржуване рішення. 
Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що на виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанови від 25 жовтня 2024 р. № 1207 та 08 листопада 2024 р. № 1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи». Наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ (також за текстом – ЦМСЕК, Комісія) на Відповідача - державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код згідно з ЄДРПОУ 03191673) з дати підписання цього наказу. Крім того, наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 було також затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ (надалі – Положення). Пунктом 8 Положення (чинного на момент виникнення правовідносин) встановлено, що Комісія проводить перевірку, зокрема й за запитами правоохоронних органів, обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх. ЦМСЕК МОЗ України маючи достатні правові підстави та в межах наданих їй повноважень визначених чинним законодавством здійснила ретельний аналіз документів медико-експертної справи Позивача ОСОБА_1 та прийняла відповідне рішення щодо визнання останнього особою з інвалідністю II групи з 30.05.2024 по 01.06.2025 року. Позивач в позовній заяві зазначає, що за результатами повторного огляду, термін перебування на інвалідності переглянуто та змінено з 30.05.2024 по 01.06.2025 року (виписка з акту огляду медико-соціальною комісією АВ №0034196 від 22.01.2024, яка видана державним закладом ЦМСЕК МОЗ України в м. Києві). Предметом позовних вимог є вищевказаний акт огляду від 22.01.2024 року, який складено ЦМСЕК МОЗ України в м. Києві. ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» не має відповідати за рішення іншого суб`єкта, хоча права та обов`язки ЦМСЕК МОЗ України на час звернення до суду покладено саме на останнього. Вважає, що оскарження позивачем рішення ЦМСЕК МОЗ України в м. Києві від 22.01.2024 року повинно бути адресовано до належного Відповідача, а саме до ЦМСЕК МОЗ України.
Представник позивача подав відповідь на відзив відповідача, у якому зазначив, що відповідач у поданому відзиві на позовну заяву посилається на нормативно-правові акти, які не діяли на час прийняття оскаржуваного рішення або були викладені в іншій редакції.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.
Рішенням обласної МСЕК № 2 відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 636606 від 30.05.2022 ОСОБА_1 встановлена ІІ(друга) група інвалідності загальне захворювання безтерміново.
Відповідно до п. 15 (мета огляду) Акту № 134 від 22.01.2024 огляду Медико-соціальною експертною комісією ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія»(далі-акт) зазначено: «Визначення обґрунтованості рішення МСЕК у ході досудового розслідування кримінального провадження № 42023252220000047 СУ ГУНП у Черкаській області.».
Згідно консультативного висновку позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України» від 19.10.2023 № 709 медико-експертна справа ОСОБА_1 розглянута заочно.
Відповідно до п. 30.6 акту № 134 від 22.01.2024 інвалідність встановлена на строк три роки до 01.06.2025.
Головне управління ПФУ в Черкаській області, на звернення представника позивача, листом від 28.08.2025 повідомило про припинення виплати пенсії з 01.06.2025(виписка з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 30.05.2025 серія АВ № 0034196, яка видана ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія» МОЗ України в м.Києві. 
Позивач вважає рішення Державного закладу “Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України”, яким скасовано ІІ групу інвалідності протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно з ч. 19 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
З огляду на те, що позивачу зупинено виплату пенсії на підставі виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 30.05.2025 серія АВ № 0034196, суд дійшов висновку, що вищевказана виписка є індивідуальним актом, який стосується прав та інтересів позивача, зокрема щодо отримання пенсії.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 № 875-ХІІ “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі Закон № 875-ХІІ) (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст. 3 Закону № 875-ХІІ інвалідність визначається шляхом експертного обстеження органами медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
На підставі ч. 2 ст. 6 Закону № 875-ХІІ громадянин має право оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю в адміністративному порядку відповідно до Закону України “Про адміністративну процедуру” та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 № 2961-IV “Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні” (далі Закон №2961-IV) (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення).
За визначенням, наведеним в абз. 4, 8 ч. 1 ст.1 Закону № 2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року № 732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора. Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
Підпунктом «б» п. 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.
На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанови від 25 жовтня 2024 року № 1207 та 08 листопада 2024 року № 1276, якими було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 Питання медико-соціальної експертизи.
Відповідно до п. 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Згідно з п. 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.
Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.
Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.
Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.
МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 26.10.2024 № 1809 покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673) з дати підписання цього наказу, та затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ.
Отже, твердження відповідача, що державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» є неналежним відповідачем спростовуються вищевикладеним.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності(у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення).
Згідно п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (п. 4 Положення про медико-соціальну експертизу).
Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (п. 5 Положення про медико-соціальну експертизу).
Відповідно до п. 20 Положення про медико-соціальну експертизу, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року №561 затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності (далі – Інструкція №561).
Пунктом 1.4 Інструкції №561 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, здійснення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (п. 1.10 Інструкції №561).
Відповідно до п. 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.
МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.
Згідно п. 13 Положення №1317, ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України", зокрема проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх.
Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. (п. 17 Положення про медико-соціальну експертизу).
У відповідності з вимогами п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.
Як вбачається з матеріалів справи, повторний огляд позивача ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" 22.01.2024 відбувся без наявності жодної із підстав передбаченої п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Так, як встановлено судом, ОСОБА_1 заяви про повторний огляд не подавав, як і відсутні заяви інших осіб в межах змін у стані здоров`я позивача та відсутнє рішення суду про проведення медико-соціальної експертизи, а визначення обґрунтованості рішення МСЕК у ході досудового розслідування кримінального провадження СУ ГУНП у Черкаській області не є підставою для проведення експертного дослідження згідно з Положенням.
При цьому, судом також враховано відсутність направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, яке є обов`язковим згідно п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу.
Також, судом встановлено, що в порушення п. 1.10 Інструкції №561 медико - соціальна експертиза ДЗ "ЦМСЕК МОЗ України" щодо ОСОБА_1 проведена без опитування хворого і об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
За таких обставин, суд погоджується з доводами представника позивача щодо скасування рішення про скасування ОСОБА_1 II групи інвалідності.
Також суд зазначає, що Закон України “Про адміністративну процедуру” від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі - Закон № 2073-IX) регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
В розумінні п. 1, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073-IX адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації.
Адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).
Адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.
Функції публічної адміністрації - надання адміністративних послуг, здійснення інспекційної (контрольної, наглядової) діяльності, вирішення інших справ за заявою особи або за власною ініціативою адміністративного органу.
Державний заклад “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” за наданими повноваженнями щодо прийняття рішень відповідають критеріям органу публічної адміністрації, тому на нього при виконанні повноважень поширюються вимоги Закону № 2073-IX.
Наділення Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” владними повноваженнями також підтверджується тією обставиною, що відповідно до п. 9 ч. ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.
У відповідності до ст. 17 Закону № 2073-IX особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
В силу положень ст. 63 Закону № 2073-IX учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом.
Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений цим Законом для подання заяви.
Адміністративний орган інформує учасника адміністративного провадження про можливі негативні наслідки його неучасті у провадженні та ненадання пояснень та/або заперечень у справі, у тому числі у разі оскарження адміністративного акта. 
Заслуховування не проводиться, якщо: 1) необхідно вжити негайних заходів для запобігання заподіянню шкоди; 2) відповідно до законодавства вимагається негайне прийняття рішення; 3) адміністративний орган приймає відповідний адміністративний акт в автоматичному режимі; 4) прохання заявника є очевидно безпідставним.
З наведеного нормативно-правового регулювання адміністративної процедури вбачається, що орган публічної адміністрації повинен проінформувати особу, звернення якої розглядається, про права та обов`язки, в тому числі право брати участь у процедурі адміністративного провадження, а у випадку негативних для особи наслідків, які тягне за собою адміністративний акт - заслуховування особи проводиться в обов`язковому порядку.
Відповідач не надав до суду доказів інформування позивача про його права та обов`язки, в тому числі право бути заслуханим та право надавати документи. Отже, проведення розгляду справи експертною командою без участі позивача є порушенням вищенаведених вимог Закону № 2073-IX, Порядку № 1338 та Інструкції №561.
З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач допустив порушення процедури проведення перевірки обґрунтованості рішення щодо встановлення інвалідності позивачу.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій та рішення Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” при розгляді цієї адміністративної справи.
Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.
Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державного закладу “Центральна медико - соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України” від 22.01.2024 АВ №0034196, яким скасовано ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду. 

Суддя 	Петро ПАЛАМАР