Дата документу 01.06.2026 Справа № 334/10328/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 334/10328/25  Пр. № 22-ц/807/1043/26      	Головуючий у 1-й інстанції: Фетісов М.В.  Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2026 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (надалі – Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Банк звернувся до суду з позовом (а.с. 1-111), в якому просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 7065592103 від 27.08.2021 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 01.05.2025 року становить 37915,65 грн, в тому числі, заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 18240,81 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) – 3450,80 грн та заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 16224,04 грн, від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також понесені Банком судові витрати.
В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що 27.08.2021 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7065592103. Відповідно до паспорту кредиту № 5592103 та кредитного договору №7065592103 від 27.08.2021 року відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 30207,70 грн; строк користування – 36 місяців; річні проценти – 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 2,69 % від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 28.08.2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені Банком на підставі Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Умови зазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 01.05.2025 року заборгованість позичальника за кредитним договором №7065592103 від 27.08.2021 року, становить 37915,65 грн, в тому числі: - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 18240,81 грн; - заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) – 3450,80 грн; - заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 16224,04 грн. Позичальником було грубо порушено умови кредитного договору № 7065592103 від 27.08.2021 року, а також норми чинного законодавства.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фетісова М.В. (а.с. 112). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 116) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2026 року  ( а.с.137-140) позов Банку у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 09806443) заборгованість за кредитним договором № 7065592103 від 27.08.2021 року станом на 01.05.2025 року становить 33870,39 грн, в тому числі, заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 18240,81 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) – 2738,27 грн та заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 12891, 31 грн.
У позові в іншій частині відмовити.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 09806443) судовий збір у розмірі 2163,95 грн.
Відповідач із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог Банку погодилась, погодилась останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с.146-158) просив скасувати часткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю, стягнути з відповідача всі витрати по зверненню до апеляційного суду.
В автоматизованому порядку 13.03.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.159). Ухвалою апеляційного суду (а.с.160) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 17.03.2026 року (а.с.163). Ухвалою апеляційного суду від 18.03.2026 року апеляційну скаргу Банку залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (а.с. 164), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк (а.с. 167-176). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 02.04.2026 року (а.с. 177), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3328,00 грн. * 30 = 99840,00 грн., у цій справі ціна позову 37915, 65 грн. (а.с. 1), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Відповідач (поштове повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у цій справі 15.04.2026 року – а.с. 183) не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч.3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У період з 18.05.2026 року по 22.05.2026 року суддя-доповідач приймала участь у підготовці суддів НШСУ для підтримання кваліфікації (довідка - а.с. 184). 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі частково, керувався ст.ст. 3, 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог у цій справі лише в частині задоволення.
Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що 27.08.2021 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 7065592103 (далі – Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 30207,70 грн, строком на 36 місяців (пункт 1.2) (копія - а.с. 6). Вказані умови також зазначені в Паспорті кредиту ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» № 5592103, а також передбачені річні проценти – 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти – 2,69 % від суми кредиту (копія а.с.7-8). У пункті 1.3 Кредитного договору сторони погодили, що Паспорт кредиту є невід`ємною частиною договору. Отримання відповідачем кредиту в сумі 30207,70 грн підтверджується випискою по особовим рахункам Кредитного договору № НОМЕР_2 за період з 27.08.2021 року по 01.05.2025 року (копія - а.с. 28-99). Також 27.08.2021 року відповідач ознайомилась з Повідомленням про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором може бути відступлене АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР10-2016 від 07.10.2016 року та з реквізитами сплати заборгованості у цьому випадку (копія - а.с. 9).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 15.11.2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі – Закон № 1734-VIII) для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримала у ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» кредит в сумі 30207,70 грн строком на 36 місяців, річними процентами – 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячними процентами – 2,69 % від суми кредиту.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), що передбачено частиною першою статті 1078 ЦК України. У статті 1082 ЦК України зазначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року (копія - а.с. 16-19), реєстру прав вимоги до Договору (копія - а.с. 20) та платіжної інструкції банку № 756130533 від 28.08.2021 року (копія - а.с. 24), 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Кредитним договором №7065592103 від 27 серпня 2021 року до відповідача в сумі 30240,98 грн, з яких: сума основного боргу – 30207,70 грн, сума нарахованих процентів – 10,06 грн та сума нарахованого щомісячного проценту – 23,22 грн. Таким чином позивач є новим кредитором за Кредитним договором. Кредитодавець ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши кредит відповідачу. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, кредит та нараховані кредитодавцем проценти у встановлений договором строк не повернула. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості 01.05.2025 року (копія а.с. 25-27) становить 37915,65 грн, в тому числі, заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 18240,81 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) – 3450,80 грн та заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 16224,04 грн. Банк звернувся до відповідача із досудовою вимогою щодо погашення заборгованості за Кредитним договором № 7065592103 від 27.08.2021 року в сумі 37915,65 грн, в тому числі, заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 18240,81 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) – 3450,80 грн та заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 16224,04 грн.
Відповідно до пункту 54 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Таким чином кредитодавець мав право нараховувати проценти за кредитним договором до 27.08.2024 року. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що Банком нарахована відповідачу заборгованість по річним та щомісячним процентам поза межами строку кредитування (27.08.2024 року). Провівши власний розрахунок процентів, суд першої інстанції дійшов до такого. Заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) складає 2738,27 грн (8733,57 грн (нараховані проценти за період 28.08.2021 року по 01.05.2025 року) – 688,17 грн (заборгованість з 01.09.2024 року по 31.12.2024 року) – 187,86 грн (заборгованість з 01.08.2024 року по 31.08.2024 року) + 163,62 грн (заборгованість з 01.08.2024 року по 27.08.2024 року (187,86 грн: 31 день х 27 днів) – 5282,77 грн (сплачені відповідачем річні проценти). Заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 12891,31 грн (32503,61 грн (заборгованість за період з 28.08.2021 року по 01.05.2025 року) – 3276,57 грн (заборгованість за період з 31.08.2024 року по 31.12.2024 року) – 786,38 грн (заборгованість за період з 02.08.2024 року по 29.08.2024 року) + 730,21 грн (786,38 грн: 28 днів х 26 днів) – 16279,56 грн (сплачені відповідачем проценти)).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № 7065592103 від 27 серпня 2021 року станом на 01.05.2025 року, яка становить 33870,39 грн, в тому числі, заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 18240,81 грн, заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) – 2 738,27 грн та заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) – 12891,31 грн.
Суд першої інстанції не брав до уваги аргументи відповідача з приводу того, що їй були нав`язані додаткові послуги, а саме: оплата страхового платежу за договором страхування № 7065592103-С від 27.08.2021 року на суму 2648,70 грн; оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» на суму 200 грн; оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADARScreen» на суму 459 грн; оплата страхового платежу за договором страхування № 7065592103-ЛО від 27.08.2021 року на суму 1900,00 грн.
Вимоги до договору про споживчий кредит встановлені статтею 12 Закону № 1734-VIII. Відповідно до частини п`ятої цієї статті умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Обов`язкові платежі за супровідними послугами включаються до загальних витрат за кредитним договором (пункт 4 частини першої статті 1, частина друга статті 8, пункт 9 частини першої статті 12 Закону № 1734-VIII). Таким чином включення до Кредитного договору умов про сплату супровідних послуг є оспорюваними умовами договору. Доказів того, що вищевказані умови кредитного договору визнані недійсними суду першої інстанції не подані. Відповідач своїм правом на звернення до суду з зустрічним позовом про визнання недійсними умов договору про встановлення плати за супровідні послуги не скористалась. Також суд першої інстанції відхиляє аргументи відповідача про те, що вона не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором AT «ТАСКОМБАНК», доказів відступлення права вимоги матеріали справи не містять, через що AT «ТАСКОМБАНК» не є належним позивачем у даній справі. Вказані аргументи спростовуються Договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, реєстром прав вимоги до Договору та платіжної інструкції банку № 756130533 від 28.08.2021 року, відповідно до яких АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Також відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги Банку є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію Банку, яку він та представник останнього вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою. 
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування Банку, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Банк та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову Банку в частині відмови.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, Банком апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції у вигляді судового збору.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 01.06.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Трофимова Д.А.