Справа № 420/27713/25 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач) , у якому просить: 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо не зарахування до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 вересні 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року 16 (шістнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 14 (чотирнадцять) днів, у пільговому обчисленні - 21 (двадцять один) рік 11 (одинадцять) місяців 07 (сім) днів;
зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області зарахувати до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 вересня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року 16 (шістнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 14 (чотирнадцять) днів, у пільговому обчисленні -21 (двадцять один) рік 11 (одинадцять) місяців 07 (сім) днів;
зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області перерахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в частинах: щомісячної виплати надбавки за вислугу років; щомісячної премії із врахуванням до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 березня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року 16 (шістнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 14 (чотирнадцять) днів, у пільговому обчисленні - 21 (двадцять один) рік 11 (одинадцять) місяців 7 (сім) днів;
стягнути з Головного управління Національної поліції України в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судові збір у розмірі 2422,40 гривень.
Ухвалою від 19 серпня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу в письмовому провадженні без виклику представників сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 (позивач) починаючи з 25 листопада 2608 року по 02 вересня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, у званні майор внутрішньої служби. В подальшому ОСОБА_1 працюла старшим інспектором відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національно поліції в Одеській області. 
13.06.2025 позивачка направила заяву до ГУНП в Одеській області щодо зарахування їй до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопад 2008 року по 02 вересня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року, що в календарному обчисленні становить 16 років 11 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні - 21 рік 11 місяців 07 днів. 
Листом від 07.07.2025 № 88961-2025 позивачці було відмовлено з посиланням на те, що приписи ст. 78 Закону України "Про Національні поліцію", які не передбачають зарахування до стажу служби в поліції періоду проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Тому зарахування періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки не передбачено чинним законодавством. 
Позивач вважає протиправною бездіяльність щодо не зарахування до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наявної вислуги років в Державній кримінально-виконавчій службі України. При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-ІV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також Порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.Не погодившись із відмовою відповідача в зарахуванні до вислуги років у поліції періоду служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, позивач звернувся до суду з цим позовом.
У відзиву на позовну заяву відповідач вказує, що зарахування періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки не передбачено чинним законодавством. Частина друга статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Цей перелік не містить службу в Державній кримінально-виконавчій службі у період з 25.11.2008 - 02.09.2019 та з 28.01.2020 - 01.04.2024, яка не входила до складу органів внутрішніх справ, а тому відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду служби до стажу служби в поліції.
Так, при обчисленні стажу служби в поліції позивачу дотримано вимоги статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" та зараховано до цього стажу усі періоди, однак не зараховано вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі, оскільки це суперечить вимогам законодавства України.
Прирівнювання позивачем служби органах Державного Департаменту України з питань виконання покарань до служби в органах внутрішніх справ є помилковим, адже суперечить нормам статті 78 Закону № 580-ІІІ, який є спеціальним, та у якому прямо передбачено та чітко окреслено ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулюють правовідносини щодо питань нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, є наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, пунктом 3 розділу II якого визначено, що до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частини 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліції". Посилання позивача на норми частини 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до якої до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально- виконавчої системи поширюються дія статей Закону України "Про міліцію", є безпідставними. Після прийняття у 2003 році Кримінально-виконавчого кодексу України у 2005 році був прийнятий Закон України "Про Державну кримінально- виконавчу службу України", який врегульовує питання проходження служби у органах і установах виконання покарань.
Також зазначає, що абзац 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію" відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Постанова № 393) визначає перелік періодів служби, які зараховуються до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах. Тому пункт 3 Постанови № 393 не може бути застосований для обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку статті 78 Закону № 580-УШ.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 починаючи з 25 листопада 2008 року по 02 вересня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, у званні майор внутрішньої служби. Станом на день звільнення вислуга років позивачки у календарному обчисленні становила 16 років 11 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні - 21 рік 11 місяців 07 днів. 
В подальшому ОСОБА_1 працювала старшим інспектором відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національно поліції в Одеській області. 
Наказом ГУ Національної поліції в Одеській області від 05.08.2024 № 1277 о/с позивачку прийнято на службу до поліції та станом на 05.08.2024 визначений стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки 1 день.
13.06.2025 позивачка направила заяву до ГУНП в Одеській області щодо зарахування їй до стажу служби в Національній поліції України наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопад 2008 року по 02 вересня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року, що в календарному обчисленні становить 16 років 11 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні - 21 рік 11 місяців 07 днів. 
Листом від 07 липня 2025 року № 88961-2025 позивачці було відмовлено з посиланням на те, що приписи ст. 78 Закону України "Про Національні поліцію", які передбачають перелік служби, яка зараховується до стажу служби в поліції, не передбачають період проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Тому зарахування періоду проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки не передбачено чинним законодавством.
Позивач вважає протиправною бездіяльність щодо не зарахування до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 вересні 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року 16 (шістнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 14 (чотирнадцять) днів, у пільговому обчисленні - 21 (двадцять один) рік 11 (одинадцять) місяців 07 (сім) днів. Просить задовольнити позов про зарахування до вислуги років у поліції періоду служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.
У частині другій статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про Державну кримінально- виконавчу службу України" на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. 
Згідно з ч. І ст.6 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" Державна кримінальні-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання Завдай Державної кримінально-виконавчоїслужбиУкраїни. 
Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції, дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. 
Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: 
1)служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ У країни та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, (службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і родового складу з дня призначення на відповідну посаду; 
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 
5)час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. 
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду. 
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року № 1129-ІУ до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Верховною Радою України 23.06.2005 прийнято Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV (далі - Закон №2713-IV), який врегульовує питання проходження служби в органах і установах виконання покарань. 
Згідно з частиною 6 статті 14 Закону №2713-IV особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюються такі спеціальні звання:
1) рядовий склад: рядовий внутрішньої служби;
2) молодший начальницький склад: молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби; старший сержант внутрішньої служби; старшина внутрішньої служби; прапорщик внутрішньої служби; старший прапорщик внутрішньої служби;
3) середній начальницький склад: молодший лейтенант внутрішньої служби; лейтенант внутрішньої служби; старший лейтенант внутрішньої служби; капітан внутрішньої служби;
4) старший начальницький склад: майор внутрішньої служби; підполковник внутрішньої служби; полковник внутрішньої служби;
5) вищий начальницький склад: генерал-майор внутрішньої служби; генерал-лейтенант внутрішньої служби; генерал-полковник внутрішньої служби.
Позивачка при звільненні зі служби в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" мала спеціальне звання майора внутрішньої служби.
При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-ІV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях частиною п`ятою статті 23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №225 «Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №294 від 26.04.2017, Державна пенітенціарна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції і який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.
Зі змісту наведених норм слідує, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби (пенітенціарної служби). Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Крім того, частиною першою статті 6 Закону України "Про Державну кримінально- виконавчу службу України" закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних-закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Таким чином, на позивача, як і на працівника кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України "Про державну службу"), під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується і дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України "Про міліцію" та відповідні норми Закону України "Про Національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20 констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу. На працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України Про державну службу), під час проходження ними служби, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України "Про міліцію" та відповідні норми Закону України "Про Національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Доводи відповідача про те, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України відсутня у переліку, визначеному статтею 78 Закону №580-VIII, а тому не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, не можуть бути прийняті судом , оскільки вони ґрунтуються на формальному тлумаченні цієї норми без урахування системного зв`язку із законодавством, яке регулювало правовий статус кримінально- виконавчої служби та прямо прирівнювало порядок проходження служби в ній до служби в органах внутрішніх справ. Чинним на час проходження позивачем служби в Державній кримінально-виконавчій службі та виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в Державній кримінально-виконавчій службі, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, а відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Врахувавши тотожність правового статусу служби в установі виконання покарань, суд дійшов висновку, що враховуючи діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що вислуга років безпосередньо випливає на розмір грошового забезпечення, встановлений Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", зокрема в частині нарахування та виплати надбавки за стаж служби в поліції, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо не зарахування до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 вересні 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року на умовах календарного обчислення. 
Надаючи оцінку вимогам позивача щодо проведення перерахунку і виплати грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, суд зазначає, що вказані вимоги є похідними від первісної вимоги щодо зарахування стажу позивача. Відповідно, до моменту здійснення перерахунку стажу служби у відповідача не виникає обов`язку здійснювати перерахунок грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку. Після набрання рішення суду законної сили у відповідача виходячи з нового стажу служби виникає обов`язок такого перерахунку, який останній має право вчинити добровільно.
Таким чином спір з цього приводу між сторонами ще не виник.
За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Враховуючи те, що спір з приводу перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку ще не виник, суд дійшов висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позову в частині вказаних позовних вимог.
Щодо права позивачки на зарахування при обчисленні вислуги років часу проходження служби на пільгових умовах, то ці вимоги не підлягають задоволенню. Пільгове обчислення вислуги років не підлягає застосуванню при визначенні стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, оскільки таке обчислення передбачене виключно для цілей визначення розміру пенсії після її призначення.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", за подання позову судовий збір не сплачував.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо не зарахування до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 вересні 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року .
Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області зарахувати до стажу служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України з 25 листопада 2008 року по 02 вересня 2019 року та з 28 січня 2020 року по 01 квітня 2024 року .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА