СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10481/26
пр. № 2-о/759/342/26
04 червня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого- судді Петренко Н.О.
за участі секретаря судових засідань Чумак В.А.
представника заявника Воронко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання спадкоємиці зі спадкодавицею на час відкриття спадщини,
ВСТАНОВИВ: 
І. Зміст позовних вимог 
Адвокат Воронко В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємиці ОСОБА_1 разом із її матір`ю спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.
В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Заявник є спадкоємицею першої черги за законом. Попри те, що ОСОБА_1 зареєстрована за іншою адресою ( АДРЕСА_3 ), вона з народження і по теперішній час фактично проживала разом із матір`ю в зазначеній спадковій квартирі, у тому числі постійно мешкала з нею на день її смерті.
07.04.2026 року Заявник звернулася до приватного нотаріуса КМНО Таран Н.Г. із метою оформлення спадкових прав, проте постановою нотаріуса від 07.04.2026 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність реєстрації місця проживання за адресою спадкового майна на момент відкриття спадщини. Оскільки іншим шляхом підтвердити цей факт неможливо, а від його встановлення залежить виникнення майнових прав Заявника, остання змушена звернутися до суду. 
ІІ. Процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2026 року відкрито провадження у порядку окремого позовного провадження та призначено судовий розгляд.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити. Зазначила, що заявниця фактично постійно проживала разом із померлою матір`ю на час відкриття спадщини, здійснювала догляд за нею, а після смерті матері продовжує проживати у спірній квартирі. 
Заінтересована особа Київська міська рада через свого представника подала до суду відзив на заяву . У відзиві заінтересована особа просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що на день спадкування Заявник була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, представник КМР зазначив, що долучені квитанції про сплату комунальних послуг та світлини не є належними та достатніми доказами саме постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею, оскільки свідчать лише про факт здійснення платежів, але не підтверджують беззаперечно факт проживання особи у спірному житлі на момент відкриття спадщини.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази по справі, встановив наступне.
Мати заявника ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Києві, що підтверджується належним чином завіреною копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 15.02.2024 року, заявник ОСОБА_1 (до зміни імені ОСОБА_4 ) є рідною донькою померлої ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

07 квітня 2026 року заявник ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Таран Н.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою нотаріуса від 07.04.2026 року заявниці було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. Підставою для відмови зазначено відсутність документального підтвердження постійного проживання спадкоємиці разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки офіційне місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за іншою адресою: АДРЕСА_3 .
На підтвердження факту постійного спільного проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини надано Акт про фактичне проживання особи без реєстрації від 08.04.2026 року, складений за участю мешканців (сусідів) будинку АДРЕСА_1 , яким засвідчено тривале та безперервне проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі;
Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 10.06.2022 року (тобто укладена задовго до відкриття спадщини), у якій ОСОБА_1 визначила своїм фактичним місцем проживання саме адресу спадкової квартири ( АДРЕСА_1 ), що свідчить про сталість її побуту за цією адресою;
Платіжні інструкції та інші системні платежі, які підтверджують, що ОСОБА_1 особисто здійснювала розрахунки за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 ;
Документи щодо поховання, що саме заявниця здійснювала організацію поховання та оплату ритуальних послуг у зв`язку зі смертю своєї матері ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що заявниця є його рідною сестрою, а померла їх матір`ю. Повідомив, що мати до дня смерті проживала разом із заявницею у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що похованням матері займались він та заявниця. Також пояснив, що заявниця проживає у вказаній квартирі з народження та продовжує проживати там на даний час. Свідок уточнив, що особисто перестав проживати у квартирі після одруження у 2013 році.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що знайома із сім`єю заявниці з дитинства, проживала з ними на одному поверсі та знала померлу матір заявниці. Повідомила, що на день смерті матері разом із нею проживала лише заявниця, а похованням займались діти померлої. Також зазначила, що заявниця проживає у спірній квартирі від народження та фактично постійно мешкала за цією адресою, хоча була зареєстрована в іншому місці.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.
Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").
Згідно п.1 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Щодо заперечень Київської міської ради, викладених у відзиві, про те, що відомості про реєстрацію Заявника за іншою адресою ( АДРЕСА_5 ) спростовують факт спільного проживання, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, в якому вона проживає постійно, переважно або тимчасово.
Чинне законодавство України не ставить місце фактичного проживання особи в абсолютну залежність від місця її офіційної реєстрації. 
Стосовно доводів КМР про недостатність наданих квитанцій та фотознімків , суд погоджується, що окремо взятий платіжний документ не є беззаперечним доказом тривалого проживання.
Проте, оцінюючи докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд вбачає системність та взаємопов`язаність наданих Заявником матеріалів. 
Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується сукупністю доказів наданими стороноюю.
Таким чином, заперечення заінтересованої особи спростовуються дослідженими письмовими доказами та показами свідків. Спір про право між Заявником та заінтересованою особою чи іншими спадкоємцями відсутній. Належних доказів на спростування факту постійного проживання Заявника у спадковій квартирі суду надано не було. Встановлення факту має для заявника юридичне значення, оскільки є єдиним способом реалізувати її право на оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви. 
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, ст. 1268 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання спадкоємиці зі спадкодавицею на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання спадкоємиці ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) разом із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко