Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/354/25 
номер провадження 2/695/235/26

10 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Степченка М.Ю.
за участю секретаря с/з Біліченко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:
27.01.2025 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява, подана адвокатом Могилеєм С.В. в інтересах позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
У поданому позові позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та громадянином Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 , який був зареєстрований 15 січня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №48. 
Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що під час перебування сторін у шлюбі, в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із часом сімейне життя між сторонами почало погіршуватися і через втрату поваги один до одного, різних поглядів на життя та несумісність характерів, з січня 2024 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо в різних країнах, спільного господарства не ведуть. На даний час позивачка та неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з довідкою №97/20 від 03.03.2020 року набув громадянства України, зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями Витягів з реєстру територіальної громади: №2024/014386572 від 28.11.2024 р. та №2024/014386626 від 28.11.2024р., Актом опитування сусідів №1 від 12.12.2024 р. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи визначено суддю Степченка М.Ю.
Ухвалою від 31 січня 2025 року позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою від 11 лютого 2025 року суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою від 28 березня 2025 року суд доручив компетентному суду Китайської Народної Республіки вручити відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину КНР, який проживає у Китайській Народній Республіці, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 копію позовної заяви з доданими документами та з`ясувати, чи визнає він позовні вимоги та повідомити його про дату судового розгляду справи і зупинив провадження у справі № 695/354/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про вручення виклику до суду та документів.
05.02.2026 року на виконання ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2025 року по цивільній справі № 695/354/25 про доручення компетентному суду Китайської Народної Республіки на вручення відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину КНР, який проживає у Китайській Народній Республіці, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 копії позовної заяви з доданими документами та з`ясування, чи визнає він позовні вимоги та повідомлення йому дати судового розгляду Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області цивільної справи № 695/354/25 надійшло повідомлення від Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за №3194/9.5-26/вх.17151/12.7-25 від 02.02.2026 (вхідний номер 2031/26-Вх). 
Згідно з повідомленням Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідач ОСОБА_2 під час виконання компетентним судом Китайської Народної Республіки доручення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області зазначеного в ухвалі від 28 березня 2025 року по цивільній справі № 695/354/25 особисто відмовився від отримання копії позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з доданими документами, а також відмовився від отримання документів про виклик його до суду.
Ухвалою від 10 лютого 2026 року провадження по цивільній справі №695/354/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу поновлено. 
Позивачка та її представник у судове засідання 10.04.2026 не з`явилися, але представник позивачки - адвокат Могилей С.В. скерував до суду заяву, в якій зазначив, що позивачка просила розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 та статей 498, 499 ЦПК України. Відповідач від отримання ухвали суду від 11 лютого 2025 року про відкриття провадження у справі, примірника поданого до суду позову ОСОБА_1 та додатків до нього з нотаріально засвідченим перекладом на китайську та англійську мови - відмовився, відзив позивачу та суду не надіслав, правом, визначеним ст. 178 ЦПК України не скористався, причини неявки в суд не повідомив.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.01.2020 року між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 , 15 січня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №48. 
Під час шлюбу в сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно з довідкою №97/20 від 03.03.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув громадянства України.
Позивачка та неповнолітня дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями Витягів з реєстру територіальної громади: №2024/014386572 від 28.11.2024р. та №2024/014386626 від 28.11.2024р., Актом опитування сусідів №1 від 12.12.2024 р., які долучені до матеріалів справи.
Відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянином КНР і проживає в Китайській Народній Республіці, його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується посвідченням особи громадянина Китайської Народної Республіки № НОМЕР_3 , орган видачі Бюро громадської безпеки міста Фудін, копія якого долучена до матеріалів справи.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказам у їх сукупності, з дотриманням вимог належності, допустимості, достовірності та достатності, а також повно й всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно приписів частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Відповідно до положень статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
З огляду на те, що позивачка є громадянкою України, а відповідач є громадянином Китайської Народної Республіки, то правовідносини, пов`язані з розірванням їх шлюбу, є такими, що містять «іноземний елемент».
Згідно з частиною другою статті 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-ІV від 23.06.2005 (далі Закон №2709-ІV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
За змістом частини першої статті 4 Закону № 2709-ІV право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Таким чином, розглядаючи справи за участю іноземного елемента, необхідно з`ясовувати наявність чинного між державами договору та за його наявності - порядку регулювання спірних правовідносин, що виникли.
Постановою Верховної Ради України №2996-XII від 05.02.93 року ратифіковано Договір, підписаний 31.10.1992 року між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах, який набув чинності 19.01.1994 року.
Відповідно до статті 1 договору між Україною і Китайською Народною Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території другої Договірної Сторони таким же правовим захистом своїх особистих та майнових прав, як і громадяни другої Договірної Сторони. Вони мають право звертатись до суду та інших установ, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, і можуть порушувати клопотання і здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни другої Договірної Сторони.
Вказаним договором не передбачено порядок регулювання спірних правовідносин, пов`язаних із розірванням шлюбу, укладеного між громадянином Китайської Народної Республіки та громадянином України.
Тому, під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 27 ЦПК України).
Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (частина друга статті 28 ЦПК України).
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, на момент подання позову про розірвання шлюбу проживає на території України та має малолітню дитину на утриманні, то справа розглядається судом за зареєстрованим місцем проживання позивача, що відповідає положенням статті 76 Закону № 2709-ІV та частині другій статті 28 ЦПК України.
Визначаючи, матеріальне право якої держави підлягає застосуванню судом під час вирішення спору про розірвання шлюбу з іноземним елементом, необхідно керуватися правилами статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право».
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2709-IV особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
За положеннями статті 63 Закону №2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Частиною першою статті 60 Закону №2709-IV визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, в якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Як зазначено в частині другій вказаної статті, подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.
За змістом частини третьої цієї статті вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.
Аналіз положень статті 60 Закону № 2709-IV дає підстави дійти висновку, що законодавець України визначив чотири колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу, зокрема:
1) спільний особистий закон подружжя (lex patrie);
2) закон спільного місця проживання подружжя, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі (lex domicilii);
3) право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (proper law);
4) закон, обраний подружжям (lex voluntatis).
Під час визначення матеріального права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом. Якщо норми і поняття, що потребують правової кваліфікації, не відомі праву України або відомі під іншою назвою або з іншим змістом і не можуть бути визначені шляхом тлумачення правом України, то при їх правовій кваліфікації також враховується право іноземної держави (стаття 7 Закону № 2709-IV).
Визначаючи, чи є в подружжя спільний особистий закон, необхідно враховувати положення частини першої статті 16 Закону № 2709-IV, відповідно до якої особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Враховуючи, що позивачка є громадянкою України, а відповідач громадянином Китайської Народної Республіки, то відповідно до частини першої статті 16 вказаного Закону у сторін відсутній спільний особистий закон подружжя.
Із змісту позовної заяви судом установлено, що подружжям спільно не обрано закон, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Відсутні підстави за встановлених фактичних обставин і для висновку, що є право держави, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Досліджуючи питання застосування колізійної прив`язки «lex domicilii», суд враховує, що ця норма визначає для подружжя право держави, у якій у них було спільне проживання, за умови, що один з подружжя продовжує проживати у цій державі.
Судом установлено, що на момент подання позову фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено, останнім місцем спільного проживання подружжя була Китайська Народна Республіка, де продовжує проживати відповідач.
За таких фактичних обставин справи відбувається відсилання національного законодавства України до застосування права Китайської Народної Республіки у вирішенні спору про розірвання шлюбу. Одночасно необхідно враховувати, що питання вибору права, що підлягає застосуванню при розірванні шлюбу, регламентоване в статті 27 Закону Китайської Народної Республіки про закони, що застосовуються до цивільних відносин з іноземним елементом, ухваленого 28 жовтня 2010 року на 17-й сесії Постійного комітету 11-го Всекитайських зборів народних представників Китайської Народної Республіки, який набрав чинності з 1 квітня 2011 року, відповідно до якої рішення про розлучення, регулюється правом місця розгляду справи.
Отже, в законодавстві Китайської Народної Республіки викладена колізійна прив`язка до закону суду, який розглядає спір (lex fori).
Таким чином, правові норми КНР при вирішенні питання щодо розірвання шлюбу закріплюють колізійну прив`язку до закону суду (lex fori), що передбачає застосування законодавства держави, суд якої вирішує справи про розірвання шлюбу.
За загальним правилом частини першої статті 9 Закону № 2709-IV будь-яке відсилання до права іноземної держави має розглядатися як відсилання до норм матеріального права, яке регулює відповідні правовідносини, виключаючи застосування його колізійних норм, якщо інше не встановлено законом.
Із наведеного загального правила наявний виняток: відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2709-IV у випадках, що стосуються особистого та сімейного статусу фізичної особи, зворотне відсилання до права України приймається.
Зворотне відсилання - повторне відсилання колізійної норми права іноземної держави до правопорядку держави, колізійна норма якого відіслала до даного іноземного правопорядку (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2709-IV).
З урахуванням викладеного, в зв`язку з колізією норм національного законодавства України та права КНР, суд керується правилами зворотного відсилання, оскільки судом установлено, що спір стосується особистого та сімейного статусу фізичної особи, тому застосуванню до спірних правовідносин у цій справі підлягають саме норми матеріального права України.
Згідно з положеннями статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Відповідно до частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Як зазначено в частині другій статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом установлено, що за час сімейного життя в сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.
За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а їх шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження цього шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача.
Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись статтями: 12-13, 76-81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.
Розірвати шлюб між громадянкою України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 та громадянином Китайської Народної Республіки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Китайської Народної Республіки № НОМЕР_5 , виданий 28.08.2018 року, орган видачі - Міністерство громадської безпеки Адміністрація в`їзду та виїзду), зареєстрований 15 січня 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №48.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя М.Ю. Степченко