Єдиний унікальний номер 205/5061/26
Номер провадження2/205/3986/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі — Банк, Позивач) в особі свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 28.02.2018 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 (далі — Відповідач) було укладено Кредитний договір № 200987951001 (далі — Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку у розмірі 4 300 грн 00 коп., який за згодою сторін у подальшому було збільшено до 30 500 грн 00 коп.
Однак, на порушення умов вказаного договору, відповідач, отримавши від Банку кредитні кошти, належним чином не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами, у зв`язку з чим станом на 24.11.2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 47 724 грн 20 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 30 417 грн 03 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 17 307 грн 17 коп.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором № 200987951001 від 28.02.2018 року станом на 24.11.2025 року у загальному розмірі 47 724 грн 20 коп. та судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «ПУМБ» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 28.02.2018 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 200987951001.
Судом також встановлено, що вказаний кредитний договір між сторонами було укладено шляхом подання відповідачем письмової заяви на надання відповідної платіжної картки та підписання сторонами паспорта споживчого кредиту, який містив інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту.
Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладення договору, а у своїй сукупності підтверджують виникнення між сторонами договірних зобов`язань.
Матеріалами справи підтверджено, що Банком відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 4 300 грн 00 коп., який у подальшому було збільшено до 30 500 грн 00 коп., з процентною ставкою у розмірі 49,00 % річних.
Позивач зазначає, що відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та процентів, передбачених умовами Кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 24.11.2025 року за Кредитним договором № 200987951001 від 28.02.2018 року виникла заборгованість у загальному розмірі 47 724 грн 20 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 30 417 грн 03 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 17 307 грн 17 коп.
Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаним Кредитним договором не виконує, між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві отримані грошові кошти у строк та в порядку, встановлені договором.
За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 28.02.2018 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 200987951001.
Вказаний кредитний договір було укладено шляхом подання відповідачем письмової заяви на надання відповідної платіжної картки та підписання сторонами паспорта споживчого кредиту, який містив інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту.
Матеріалами справи підтверджено, що Банком відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 4 300 грн 00 коп., який у подальшому було збільшено до 30 500 грн 00 коп., з процентною ставкою у розмірі 49,00 % річних.
На підтвердження фактичного надання кредитних коштів відповідачу та користування ними позивачем надано банківську виписку про рух коштів за картковим рахунком, відкритим на ім`я відповідача.
Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій.
Згідно з п. 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, банк зобов`язаний складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, особові рахунки та виписки з них.
Відповідно до п. 62 зазначеного Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, надана позивачем виписка про рух коштів за картковим рахунком відповідача є належним доказом руху коштів за рахунком, користування відповідачем кредитними коштами та виконання Банком своїх зобов`язань щодо надання кредиту.
Аналогічні за змістом правові висновки щодо доказового значення банківської виписки викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 755/2284/16-ц та від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, у тому числі на предмет його узгодженості з випискою про рух коштів за картковим рахунком та умовами кредитного договору, суд доходить висновку, що відповідач неналежним чином виконувала свої договірні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування ними.
Відповідач доказів виконання своїх договірних зобов`язань, повернення кредитних коштів, сплати процентів або доказів неправильності наданого позивачем розрахунку суду не подала.
Суд також враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до яких позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю фактично отримані та неповернуті кредитні кошти.
Оскільки факт укладення кредитного договору, користування відповідачем кредитними коштами та неповернення отриманих кредитних коштів підтверджено належними доказами, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 30 417 грн 03 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами суд зазначає таке.
Умовами Кредитного договору № 200987951001 від 28.02.2018 року передбачено обов`язок відповідача сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Паспорт споживчого кредиту містив інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, а тому суд доходить висновку, що відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, у тому числі щодо процентної ставки та порядку сплати процентів.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 24.11.2025 року заборгованість відповідача за процентами становить 17 307 грн 17 коп.
Відповідач доказів сплати процентів або доказів неправильності їх нарахування суду не подала.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами у розмірі 17 307 грн 17 коп.
Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» підлягають задоволенню у повному обсязі, а з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 200987951001 від 28.02.2018 року станом на 24.11.2025 року у загальному розмірі 47 724 грн 20 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 30 417 грн 03 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 17 307 грн 17 коп.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Також, за змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1066, 1068,1212 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, код ЄДРПОУ 14282829) заборгованість за Кредитним договором № 200987951001 від 28.02.2018 року, станом на 24.11.2025 року, у загальному розмірі 47 724 грн. 20 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 30 417 грн. 03 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 17 307 грн. 17 коп. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, код ЄДРПОУ 14282829) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 662 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.