ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3636/26 Справа № 176/5108/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Ткаченко І.Ю., 
суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро фірма «Агро Інвест», приватний нотаріус Шаулова Марина Олексіївна, приватний виконавець Лисенко Юрій Олександрович, Кам`янська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, виконавчий комітет Жовтоводської міської ради, про визнання рішення учасника приватного підприємства про внесення змін до відомостей про приватне підприємство (фраудаторний правочин) недійсними та скасування державної реєстрації
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В: 

17 грудня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд: 1. Визнати недійсним рішення учасника ПП «А Г Р О С» про внесення змін до відомостей про приватне підприємство, яким прийнято до складу підприємства ТОВ «Агро фірма «Агро інвест», та визнати недійсними і скасувати документи, на підставі яких внесено зміни до складу учасників ПП «А Г Р О С» і розподілено частки у статутному капіталі. 2. Скасувати рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «А Г Р О С» щодо зміни складу учасників юридичної особи, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.05.2025 року о 22:12:59 годин за реєстраційним записом №1010511070014000980. 3. Повернути у власність ОСОБА_2 частку у статутному капіталі ПП «А Г Р О С» у розмірі 50%. 4. Визначити розмір статутного капіталу ПП «А Г Р О С» у розмірі 10000,00 грн., що розподіляється між учасниками в наступних розмірах: - частка у розмірі 100% у статутному капіталі ПП «А Г Р О С» номінальною вартістю у розмірі 10000,00 грн. є власністю ОСОБА_2 . 5. Зобов`язати державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради скасувати реєстраційну дію вчинену 28.05.2025 року о 22:12:59 годин за реєстраційним записом №1010511070014000980, щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про ПП «А Г Р О С» щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника; зміни розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи; зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміни структури власності; зміни установчих документів. 6. Стягнути з Відповідача судові витрати (а.с.2-6).

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Агро фірма «Агро Інвест», приватний нотаріус Шаулова М.О., приватний виконавець Лисенко Ю.О., Кам`янська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, виконавчий комітет Жовтоводської міської ради, про визнання рішення учасника приватного підприємства про внесення змін до відомостей про приватне підприємство (фраудаторний правочин) недійсними та скасування державної реєстрації.
Роз`яснено позивачу, що розгляд спірних правовідносин підлягає в порядку господарського судочинства (а.с.60-62). 

Не погоджуючись з такою ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати таку ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не є і не була учасником ПП «Агрос», спір не обґрунтований порушенням її корпоративних прав. 
Зазначає, що правочин, на підставі якого були вчинені реєстраційні дії, внаслідок якого ТОВ «Агро Фірма «Агро Інвест» відійшло 50% частки в уставному капіталі ПП «А Г Р О С» є таким, що укладений з метою ухилення відповідача від виконання рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області по справі №176/2253/22, а саме спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника (а.с.65-67). 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо майна ПП «Агрос» і останній є вибувшим членом частки статутного капіталу даного приватного підприємства, то вказаний спір має корпоративний характер, відтак дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності. Також таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.
Відповідно до пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи: у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.
Отже, серед ознак, визначених у частині першій статті 20 ГПК України, для відмежування господарської юрисдикції від інших є, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (пункт 3); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6); щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійними актів, що порушують право на майно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна (пункт 13), тощо.
Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності.
Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі №922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 (провадження № 12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (провадження № 12-286гс18), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (провадження № 12-143гс19), від 27 квітня 2021 року у справі №591/5242/18 (провадження № 14-168цс20), від 16 жовтня 2024 року у справі №947/6305/21 (провадження № 61-365св24).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є корпоративні права ПП «Агрос», а відповідач є колишнім власником частки статутного капіталу. 
Слід зазначити, що спір з корпоративних правовідносин виникає щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі який вибув.
З урахуванням того, що у даному випадку спір виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо майна ПП «Агрос» і останній є вибувшим членом частки статутного капіталу такого приватного підприємства, відтак колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказаний спір має корпоративний характер, а тому не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Крім того, вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення. 

Ухвалу судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року.

Судді: