ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2026 року
м. Київ
справа № 991/2053/22
провадження № 51-3670км25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2025 року про повернення апеляційної скарги в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 ,
установила: 
За вироком Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 9 травня 2025 рокузатверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , якого засуджено за ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України до узгодженого сторонами покарання. Цивільні позови Акціонерного товариства «Українська залізниця» у частині стягнення з ОСОБА_6 завданої злочином шкоди залишено без розгляду.
Діючи в інтересах ОСОБА_8 , захисник  ОСОБА_5 оскаржив вирок у порядку апеляційної процедури.
Ухвалою від 17 червня 2025 року суддя Апеляційної палати ВАКС, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), повернув авторові апеляційну скаргу у зв`язку з поданням її особою, яка не має на це права.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_5 просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати вирок та ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Заперечуючи законність вироку стосовно ОСОБА_6 і посилаючись на те, що це рішення безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_8 через констатацію причетності до злочину, а також на неправомірне залишення без розгляду цивільного позову, скаржник уважає необґрунтованим повернення апеляційної скарги. На думку ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції постановив ухвалу всупереч положенням статей 22, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), статей 24, 394, 475 КПК, водночас не зважив на практику Верховного Суду. 
Учасникам кримінального провадження належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення не надходило. Представник потерпілого та цивільного позивача просив розглянути справу без його участі.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції (далі - Суд) захисник підтримав касаційну скаргу, засуджений та прокурор заперечили обґрунтованість заявлених касаційних вимог.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків.
За правилами ч. 1 ст. 424 КПК вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку лише після його апеляційного перегляду. Ураховуючи зазначене та положення ч. 6 ст. 399 указаного Кодексу в цій справі предметом касаційної перевірки є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги. Тому Суд не уповноважений ревізувати наведені в касаційній скарзі доводи про незаконність вироку, отже і приймати щодо нього рішення, передбачене ст. 436 КПК.
Як убачається з матеріалів провадження, постановляючи 17 червня 2025 року оспорювану ухвалу, апеляційний суд керувався приписами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, за якими апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, котра не має такого права.
Відповідно до ч. 4 ст. 394 указаного Кодексу вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником та прокурором. Доступ до суду апеляційної інстанції інших осіб, права, свободи й законні інтереси яких зачіпає такий вирок, забезпечується на підставі ч. 2 ст. 24 КПК, котра гарантує право на перегляд судового рішення судом вищого рівня незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
За висновком об`єднаної палати Суду умовою для відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок на підставі угоди, що подана іншою особою, ніж зазначені в ст. 394 КПК, є відображення у вироку даних, які прямо вказують на таку особу, чи обставин, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з упевненістю її ідентифікувати, а зміст судового рішення стосується прав, свобод та інтересів скаржника (постанова від 18 травня 2020 року в справі № 639/2837/19).
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для прийняття апеляційної скарги ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції додержав окреслених законодавчих положень і врахував позицію об`єднаної палати Суду.
За матеріалами справи, у поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційній скарзі на вирок ВАКС стосовно ОСОБА_6 захисник ОСОБА_5 не погоджувався з рішенням про залишення без розгляду цивільного позову. Обґрунтовуючи дотичність ухваленого вироку до цивільних прав та обов`язків ОСОБА_8 , скаржник зазначав, що позовні вимоги в кримінальному провадженні № 52016000000000330 звернено не тільки до засудженого, але й до інших обвинувачених, у тому числі ОСОБА_8 , тож залишення їх без розгляду перешкодило праву останнього на справедливий суд, створило штучну преюдицію і порушило єдність предмета позову. У зв`язку з цим захисник просив скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Виконуючи вимоги ст. 398 КПК і зіставивши наявні дані з аргументами скаржника, апеляційний суд з`ясував, що місцевий не встановлював винуватості ОСОБА_8 , особу останнього неможливо ідентифікувати за текстом оспорюваного вироку, у його резолютивній частині містяться рішення виключно стосовно засудженого. Крім того, в ухвалі констатував, що залишення без розгляду цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_6 компенсації завданої злочином шкоди не означає розв`язання питання про цивільну-правову відповідальність засудженого та інших осіб. З огляду на це суд апеляційної інстанції умотивовано виснував, що вирок не стосується прав та інтересів ОСОБА_8 . 
Попри твердження автора касаційної скарги окреслена позиція узгоджується з основними засадами судочинства і міжнародними зобов`язаннями України.
За змістом ст. 6 Конвенції право на справедливий суд полягає в забезпеченні кожному публічного розгляду його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Гарантоване ст. 129 Конституції України право на апеляційний перегляд справи розуміється як можливість особи оскаржити судове рішення, що стосується її прав, свобод чи законних інтересів, та обов`язок суду прийняти й розглянути подану скаргу. 
Наведене збігається з положеннями ч. 2 ст. 24 КПК, за якою особа, котра не була учасником судового розгляду, має право на перегляд судового рішення за умови, що воно стосується її прав, свобод та інтересів. 
Натомість у цій справі суддя Апеляційної палати ВАКС, переконавшись, що ухваленим стосовно ОСОБА_6 вироком не вирішувались питання про кримінальну або цивільну відповідальність ОСОБА_8 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 і правомірно, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК повернув авторові.
Істотних порушень норм процесуального права, які зумовлюють обов`язкове скасування ухвали апеляційного суду, під час касаційного розгляду не встановлено.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2025 року про повернення апеляційної скарги залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3