ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1119/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ващиліна Р.О.
за участю:
секретаря судового засідання Фозекош В.В.,
позивача - ОСОБА_1 , представник - Щубер Ф.Д.
відповідача 1, 2: представник - Гутич О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області в якому просить: 
1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (ГУ ДСНС України у Закарпатській області) №25-нк/52 від 29.01.2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби цивільного захисту позивача ОСОБА_1 »;
2) поновити сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 на посаді водія 14 державної пожежно-рятувальної частини (м. Хуст) 3 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Закарпатській області з 29.01.2025 р.;
3) стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (ГУ ДСНС України у Закарпатській області) на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу за 29.01.2025 року по дату прийняття судового рішення про поновлення на посаді;
4) допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 водія 14 державної пожежно-рятувальної частини (м. Хуст) 3 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Закарпатській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.
Заявлені позовні вимоги аргументує протиправним звільнення позивача зі служби, оскільки його вина у вчиненні дисциплінарного проступку не доведена у встановленому порядку. Стверджує, що під час огляду 01 січня 2025 року він був визнаний тверезим, будь-якого алкоголю в подальшому не вживав. Вважає, що наданий відповідачем протокол медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану сп`яніння не може вважатися допустимим доказом, оскільки був складений з порушенням чинного законодавства. Заявляє, що за результатами проведення повторного дослідження, рівень алкоголю в крові становив 0,02 проміле. Окрім того, посилається на численні порушення його прав при проведенні службового розслідування, зокрема ненадання можливості ознайомлення з матеріалами, не відібрання пояснення від лікаря. 
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду Луцовича М.М. від 24.02.2025 було відкрито загальне позовне провадження з розгляду цієї адміністративної справи.
10 квітня 2025 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить також визнати протиправним та скасувати Наказ №36-НК/52 від 31.01.2025 року «Про кадрові питання».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 задоволено заяву головуючого судді Луцовича М.М. про самовідвід, а адміністративну справу передано до відділу документообігу та забезпечення судового процесу Закарпатського окружного адміністративного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2026, справу №260/1119/25 передано на розгляд судді Ващиліну Р.О.
Ухвалою від 09.02.2026 суддя Ващилін Р.О. прийняв цю адміністративну справу до свого провадження та вирішив повторно провести підготовче засідання.
11 березня 2025 року відповідач 1 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що до Головного управління ДСНС України у Закарпатській області надійшли матеріали службового розслідування 3 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Закарпатській області про перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , що підтверджується результатами медичного огляду. Внаслідок аналізу отриманих матеріалів встановлено, що в діях позивача вбачається грубе порушення службової дисципліни, з огляду на що на нього було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту.
12 березня 2025 року відповідач 2 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, аргументи якого зводяться до тих, що наведені у відзиві відповідача 1. 
18 березня 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив відповідачів, в якій заявлені доводи вважає безпідставними. Так, виявлений в нього запах алкоголю пояснив прийомом лікарських препаратів, про що повідомив лікаря під час проведення медичного огляду. Більше того, ознаки алкогольного сп`яніння не були підтверджені в протоколах медичного огляду КНП «Хустська центральна лікарня ім. Віцинського О.П.» та КНП «Виноградівська районна лікарня». 
19 березня 2026 року представник відповідача 1 подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких звернула увагу на те, що інформація про тимчасову непрацездатність позивача в електронній системі охорони здоров`я датується від 02.01.2025 р. Вважає, що вказане підтверджує ту обставину, що на момент вчинення проступку позивач перебував на службі та у бойовому розрахунку частини. Отже, позивач, перебував на службі цивільного захисту, а тому в силу своїх службових обов`язків був зобов`язаний не допускати вчинення дій, що ганьблять звання працівника ДСНС або підривають авторитет ДСНС, інших відносин, які мають протиправний характер.
14 квітня 2026 року свідок надав суду письмові пояснення, в яких повідомив, що 01 січня 2025 року близько 07 години ранку до нього звернувся ОСОБА_1 із скаргами на здоров`я. Пояснив, що не встиг одразу зробити медичний висновок у зв`язку з відключенням електроенергії. Тому т такий був сформований тільки 02 січня 2025 року.
Допитаний в судовому засідання 14 квітня 2026 року як свідок лікар ОСОБА_2 дійсність обставин, наведених у поданих письмових поясненнях, підтвердив.
В судовому засіданні 14 травня 2026 року позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Наполягали на тому, що з 01 січня 2025 року позивач був на лікарняному, що спростовує висновки службового розслідування про перебування на службі в нетверезому стані. 
Представник відповідачів у засіданні суду проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) проходив службу в органах цивільного захисту України, зокрема в 14 державній пожежно-рятувальній частині (м. Хуст) 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (далі – 14 ДПРЧ).
Відповідно до наказу 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Закарпатській області (далі – 3 ДПРЗ) №НС-2/52.4 від 10.01.2025, у зв`язку з надходженням рапорту від начальника 14 ДПРЧ про перебування сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , водія 14 ДПРЧ, на службі 01 січня 2025 року у стані алкогольного сп`яніння (0,6 проміле), було створено комісію для проведення службового розслідування. Окрім того, зобов`язано комісію подати для розгляду висновок про результати службового розслідування до 09 лютого 2025 року. 
У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від підписів про ознайомлення з наказом 3 ДПРЗ №НС-2/52.4 від 10.01.2025 та надати пояснення під час проведення службового розслідування комісія склала акти від 10.01.2025.
В ході проведення службового розслідування комісією встановлено, що 01 січня 2025 року у зв`язку з виявленням візуальних ознак ймовірного алкогольного сп`яніння, що не відповідають обстановці перебування на чергуванні, сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 направлено до КНП «Хустська центральна лікарня імені ОСОБА_3 » для проходження медичного огляду на встановлення фактів вживання алкоголю та стану сп`яніння. 
За наслідками медичного огляду встановлено, що ОСОБА_1 станом на 09 год 40 хв 01 січня 2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (0,6 проміле), про що складений протокол медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану оп`яніння №1 від 01.01.2025.
З результатами такого огляду ОСОБА_1 був не згідний. 
Відповідно до висновку службового розслідування, після медичного огляду ОСОБА_1 написав рапорт, в якому просив звільнити його від службових обов`язків з 01 січня 2025 року у зв`язку з хворобою.
Згідно з відібраними від працівників 14 ДПРЧ поясненнями, перед заступанням на чергування 01 січня 2025 року ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Такі ознаки були виявлені близько 09 год після прибуття останнього до кабінету начальника 14 ДПРЧ.
Результати проведеного службового розслідування оформлені висновком, затвердженим начальником 3 ДПРЗ 20 січня 2025 року. Відповідно до вказаного висновку комісія вирішила, що за грубе порушення службової дисципліни, вживання алкогольних напоїв у службовий час, що не сумісні з подальшим проходження служби цивільного захисту, слід клопотати перед Головним управлінням про накладення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку з вчиненням проступку, несумісного з подальшим проходження служби цивільного захисту. 
Наказом начальника ГУ ДСНС України у Закарпатській області №35-НК/52 від 29.01.2025 за допущення грубого дисциплінарного проступку – вживання алкогольних напоїв у службовий час та відповідно до ст. 68 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05 березня 2009 року №1068-VI, на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , водія 14 ДПРЧ, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту.
Наказом ГУ ДСНС України у Закарпатській області №36-НК/52 від 31.01.2025 року «Про кадрові питання», сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , водія 14 ДПРЧ, з 31 січня 2025 року звільнено зі служби цивільного захисту за пп. 8 п. 176 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593, з виключенням зі списків особового складу ДСНС України та всіх видів забезпечення.
Вважаючи таке звільнення протиправним, з метою захисту порушеного права на працю ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи питання законності звільнення позивача зі служби цивільного захисту, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 24 Європейської соціальної хартії, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби.
Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються Кодексом законів про працю України (далі – КЗпП України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Порядок проходження служби цивільного захисту регламентується нормами 23 глави Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (далі – КЦЗ України).
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 101 КЦЗ України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 101 КЦЗ України).
Згідно з ч. 3 ст. 101 КЦЗ України на рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.
Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 (далі – Положення №593) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
П. 28 Положення №593 передбачено, що особи рядового і начальницького складу користуються правами і виконують службові обов`язки відповідно до законодавства та цього Положення.
Відповідно до п. 31 Положення №593, особи рядового і начальницького складу зобов`язані, серед іншого: чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, підвищувати повсякденно фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно з п. 29 Положення №593, особи рядового і начальницького складу можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту.
Законом України від 05 березня 2009 року №1068-VI затверджено Дисциплінарний статут служби цивільного захисту (далі – Дисциплінарний статут), що визначає сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, в тому числі слухачів і курсантів навчальних закладів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування.
Дія цього Статуту поширюється на всіх осіб рядового і начальницького складу, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
В розумінні п. 1 Розділу І Дисциплінарного статуту службова дисципліна - бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.
Згідно п. 3 Розділу І Дисциплінарного статуту службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби, в тому числі, виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів; бути чесним, сумлінним і дисциплінованим; додержуватися норм професійної та службової етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до неналежного виконання службових обов`язків.
Порушення службової дисципліни є дисциплінарним правопорушенням (п. 6 Розділу І Дисциплінарного статуту).
В розумінні п. 8 Розділу І Дисциплінарного статуту порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння або бездіяльність особи рядового чи начальницького складу, спрямоване на недодержання вимог Присяги, зокрема на невиконання або неналежне виконання службових обов`язків, перевищення прав, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту, чи вчинення інших дій, що ганьблять або дискредитують особу як представника служби цивільного захисту.
Відповідно до п. 57 Розділу І Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.
В свою чергу грубим дисциплінарним проступком вважається факт грубого порушення службової дисципліни, в тому числі, вживання алкогольних напоїв чи наркотичних засобів у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані чи стані наркотичного сп`яніння (п. 58 Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту).
Відповідно до п. 68 Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.
Згідно п. 80 Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.
Накладенню дисциплінарного стягнення передує отримання від порушника дисципліни письмового пояснення. У разі відмови порушника дати письмове пояснення безпосередній начальник такої особи складає про це акт (п. 81 Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту).
Відповідно до пп. 8 п. 176 Положення №593, контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту.
Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби на ОСОБА_1 було накладено за допущення грубого дисциплінарного проступку – вживання алкогольних напоїв у службовий час.
Оскаржуючи правомірність такого рішення відповідачів, позивач, серед іншого, стверджує, що 01 січня 2025 року перебував на лікуванні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, тому фактично службові обов`язки не виконував.
З цього приводу суд враховує наступне.
01 січня 2025 року сержант цивільного захисту ОСОБА_1 повинен був заступити на службу в 14 ДПРЧ. 
Поряд з цим, 01 січня 2025 року ОСОБА_1 подав на ім`я начальника 3 ДПРЗ рапорт, в якому просив звільнити його від службових обов`язків 01 січня 2025 рок у зв`язку з хворобою (арк. спр. 215, т. 3). Такий рапорт зареєстрований в 3 ДПРЗ 01 січня 2025 року, що підтверджується відтиском печатки установи. Жодних відміток щодо його отримання після проведення медичного огляду позивача рапорт не містить. Будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини представник відповідача суду не надала. Тому враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, за відсутності доказів протилежного суд вважає доведеним твердження позивача про подання рапорту одразу після прибуття в частину.
За результатами розгляду поданого позивачем рапорту наказом 3 ДПРЗ №2-НВ/52-4 від 02.01.2025 сержанта ОСОБА_1 визнано таким, що вибув на лікування з 01 січня 2025 року (арк. спр. 216 – 217, т. 3).
Відповідно до довідки КНП «Виноградівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.02.2025, у період з 01 січня 2025 року по 05 січня 2025 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні (арк. спр. 220, т. 3).
Тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 у період з 01 січня 2025 року по 05 січня 2025 року підтверджується також медичним висновком №34ЕА-ВМ7Р-РЕЕ2-8Н68 від 02.01.2025 (акр. спр. 205, т. 3).
Згідно з наданими свідком – сімейним лікарем ОСОБА_2 показами, 01 січня 2025 року близько 07 години ранку до нього звернувся ОСОБА_1 зі скаргами на болі в спині. За результатами проведеного огляду ОСОБА_1 було призначено лікування. Стверджував, що після обстеження позивача о 08:12 год він розпочав формування в електронній системі охорони здоров`я медичного висновку за результатами звернення ОСОБА_1 . Однак завершити цей процес своєчасно не зміг у зв`язку з відключенням електроенергії. Тому медичний висновок про тимчасову непрацездатність був сформований тільки 02 січня 2025 року.
Вказані покази лікаря ОСОБА_2 підтверджуються інформацією з електронної системи охорони здоров`я, витяг з якої наявний в матеріалах справи (арк. спр. 107, т. 4).
Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року №1066, (далі – Порядок №1066), не допускається формування медичного висновку, початок строку дії якого починається раніше за дату його формування в електронній системі охорони здоров`я, окрім: випадків формування медичного висновку зі встановленою відміткою про тимчасову непрацездатність, що виникла за кордоном, для першого медичного висновку випадку тимчасової непрацездатності; медичного висновку категорії «Вагітність та пологи», що не був сформованим в 30 тижнів вагітності; ідентифікації неідентифікованої непрацездатної особи; наявності обставин, визначених у пунктах 7 та 9 розділу IV цього Порядку.
В свою чергу пунктом 7 розділу ІV Порядку №1066 встановлено, що дозволяється формування лікуючим лікарем медичних висновків в Реєстрі:
- не пізніше наступного дня з дати встановлення лікуючим лікарем факту тимчасової непрацездатності особи, якщо медичне обслуговування здійснювалося не за місцем провадження господарської діяльності з медичної практики;
- не пізніше п`яти днів з дати встановлення лікуючим лікарем факту тимчасової непрацездатності особи, у разі недоступності електронної медичної інформаційної системи або неможливості обміну даними між електронною медичною інформаційною системою та центральною базою даних електронної системи охорони здоров`я через їхню технічну несправність, або у разі відсутності відповідної технічної можливості в електронній системі охорони здоров`я. У таких випадках період тимчасової непрацездатності особи, що міститься в медичному висновку, що внесений до Реєстру після усунення технічних несправностей, має відповідати періоду, який був визначений лікарем під час встановлення факту тимчасової непрацездатності особи.
Отже, суд вважає підтвердженим належними та допустимими доказами факт перебування ОСОБА_1 з 01 січня 2025 року на лікуванні, що виключає можливість виконання ним службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв у службовий час.
Більше того, медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння був проведений о 09:40 год, тоді як часом встановлення епізоду, за яким відкрито листок непрацездатності, є 08:12 год. 
При цьому суд не бере до уваги надані як докази копії журналу обліку щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв, оскільки такі засвідчені підписом невстановленого медичного працівника (арк. спр. 19, т. 1).
Так, жодних доказів укладення з лікарем ОСОБА_4 договору про надання послуг щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв ДСНС відповідач суду не надав. Натомість згідно з відомостями листа КНП «Хустська центральна лікарня ім. О.П. Віцинського» №1311/08-10 від 19.05.2025, медичним працівником, який здійснює такий огляд в 3 ДПРЗ є лікар-терапевт поліклінічного відділення КНП «Хустська центральна лікарня ім. О.П. Віцинського»  ОСОБА_5  (арк. спр. 36, т. 4). 
Більше того, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 для встановлення часу передрейсового медичного огляду ОСОБА_1 було викликано у судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_6 . Однак такий в засідання суду для надання показів жодного разу не з`явився. 
Доказами в адміністративному судочинстві в розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, серед іншого, письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 72 КАС України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 73 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 04.03.2020 по справі №120/2732/19-а, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Проте відповідач, як суб`єкт владних повноважень, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України жодних належних доказів на підтвердження правомірності своїх рішень суду не надав.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. На думку суду, не перебування позивача на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатність є достатньою та самостійною підставою для визнання протиправними рішень про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв у службовий час. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року).
У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідачі не довели обґрунтованість застосованого до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та подальше звільнення його зі служби, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржені рішення – скасуванню.
Поряд з тим, суд зазначає, що день звільнення працівника служби цивільного захисту вважається останнім днем служби.
Як вбачається з тексту оскарженого наказу ГУ ДСНС України у Закарпатській області №36-НК/52 від 31.01.2025 ОСОБА_1 був звільнений зі служби з 31 січня 2025 року, який був його останнім робочим днем. Тому позивач підлягає поновленню на посаді з наступного дня – 01 лютого 2025 року.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково з урахуванням вищенаведеного.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Пунктом 19 розділу І Положення №593 передбачено, що для осіб рядового і начальницького складу орагнів цивільного захисту встановлюється п`ятиденний 40-годинний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для осіб рядового і начальницького складу, курсантів (слухачів) закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, або їх відокремлених структурних підрозділів - шестиденний робочий тиждень з одним днем відпочинку.
Несення внутрішньої, гарнізонної та караульної служби особами рядового і начальницького складу може здійснюватися понад установлену тривалість робочого часу.
При змінному режимі служби встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.
У разі встановлення режимів підвищеної готовності, надзвичайної ситуації, надзвичайного стану, а також проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, гасіння пожеж, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій особи рядового і начальницького складу несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні, святкові та неробочі дні (п. 20 розділу І Положення №593).
Наказом ГУ ДСНС України у Закарпатській області №НС-172/52 від 18.05.2023 встановлено чотирьохзмінний порядок несення служби черговими змінами оперативно-координаційного центру, черовими караулами ДПРЗ, ДПРЧ, ДПРП, АРЗ СП. Тривалість чергової зміни – 24 години.
Тобто, в даному випадку робочий час працівника органу цивільного захисту є ненормованим.
Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок). Так, відповідно до пп. «з» п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
П. 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
П. 3 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.
Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
За правилами п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. 
Відповідно до довідки 3 ДПРЗ про доходи №29 від 15.04.2026, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , з урахуванням її постійних складових, становить 600,71 грн. (18321,60 + 18321,60 / 61), а середньомісячна заробітна плата – 18321,66 грн (600,71 * ((30 + 31) / 2).
Відтак, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2025 по 21.05.2026, що підлягає виплаті на користь позивача, становить 285337,25 грн. При цьому, з вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які повинні утримуватися із сум доходу працівника органу цивільного захисту.
Оскільки питання поновлення позивача на роботі розглядалося більше одного року не з його вини, суд вважає за можливе стягнути на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. У зв`язку з чим рішення в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді та присудження виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 18321,66 грн підлягає до негайного виконання.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В: 

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково. 

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області №25-НК/52 від 29.01.2025 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області №36-НК/52 від 31.01.2025 року «Про кадрові питання».

4. Поновити сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді водія 14 державної пожежно-рятувальної частини (м. Хуст) 3 державного пожежно-рятувального Головного управління ДСНС України у Закарпатській області з 01.02.2025 р.

5. Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2025 року по 21.05.2026 у сумі 285337,25 грн (Двісті вісімдесят п`ять тисяч триста тридцять сім гривень 25 коп.).

6. В решті позову відмовити.

7. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді водія 14 державної пожежно-рятувальної частини (м. Хуст) 3 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Закарпатській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 18321,66 грн (Вісімнадцять тисяч триста двадцять одна гривня 66 коп.) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2026 року.

Суддя	Р.О. Ващилін