Справа № 333/1379/26 
Провадження №1-кп/333/597/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12026082040000003 відносно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має вищу освіту, не заміжня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 20.12.2025 приблизно о у ранковий час доби, точного часу встановити не представилось можливим, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у дворі будинку за адресою: вул. Європейська, 28 м. Запоріжжя, знайшовши банківську картку АТ «Укрсіббанк» розрахунковим рахунком НОМЕР_1 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , не вчинила жодних дій щодо її повернення та привласнила її собі. Після чого, у період часу з 12.00 год. 21.12.2025 по приблизно о 09.40 год. 22.12.2025 маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту з розрахунковим рахунком НОМЕР_1 , що емітована АТ «Укрсіббанк» та яка належить потерпілій ОСОБА_5 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений держателем, тобто для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, а також знаючи про встановлений ліміт транзакції, що не потребував підтвердження пін-кодом, знаходячись у приміщенні магазинів «Київстар» розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, 34, «Петриківка» розташованого за адресою: м. Запоріжжя по вул. Чумаченка, 34, магазині «Брідж» розташованого за адресою: вул. Чумаченка, 13Б, тим самим викрала з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_5 грошові кошти шляхом безконтактного розрахунку за товари через платіжні термінали у всього на загальну суму 5526 грн. 41 коп., якими розпорядилась на власний розсуд, оплачуючи товари в магазинах, тим самим спричинивши матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 5526 грн. 41 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, що кваліфікується як: привласнення офіційного документу.
ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України та пояснила, що вона зранку наприкінці грудня 2025 року знайшла у дворі будинку АДРЕСА_2 банківську карту, на якій було написано прізвище ім`я власника « ОСОБА_6 », але ця людина їй була незнайома. Вона в цей час мала скрутне матеріальне становище, не мала грошових коштів, тому вирішила перевірити чи є гроші на цій картці. В магазині вона розрахувалась цією картою за печінкову ковбасу, потім пішла по інших магазинах та купила їжі для домашніх тварин і для себе. Всього витратила 5526,41 грн. 
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 та ст. 357 ч.1 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_4 вчинила крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_4 вчинила привласнення офіційного документу.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України – проступком. ОСОБА_4 не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судима, не працює, утриманців не має. Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин не вбачається.
При призначенні покарання суд керується вимогами частини першої статті 72 КК України, якою передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.
У кримінальному провадженні не заявлений цивільний позов. Процесуальних витрат не має.
Керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання за:
-ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 – не обирати.
Речові докази:
-Диски для лазерних систем зчитування – 2 од., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – зберігати там же.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Суддя Комунарського районного 
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1