ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2173/25  Номер провадження 22-ц/814/1847/26	Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» (в подальшому - ТОВ «Новий колектор») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 0807-7911 від 27.09.2021 в сумі 35800 грн., з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту – 5000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками – 30800 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилалось на те, що 27.09.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №0807-7911 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн. строком на 360 днів, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки.
Переказавши кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 , товариство виконало свої зобов`язання, проте останній в порушення умов договору, не виконав свої обов`язки, що призвело до виникнення вищевказаної заборгованості. 
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» було укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому – позивачу право вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 ..

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про відсутність доказів які-б свідчили про перерахування кредитних коштів позичальнику, що стало підставою для відмови в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Новий колектор» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. 
Вказує, що матеріалами справи в повній мірі доводиться факт укладання кредитного договору, на виконання умов якого щодо перерахування коштів було надано докази, яким суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про недоведеність заявлених вимог. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом ТОВ «Новий Коллектор» на доведення позовних вимог надало копії договору про відкриття кредитної лінії №0807-7911 від 27.09.2021, правил відкриття кредитної лінії, паспорту споживчого кредиту, розрахунку заборгованості проведеного первісним кредитором, довідки про перерахування суми кредиту №0807-7911 від 27.099.2021, анкети клієнта – фізособи, таблиці обчислення загальної вартості, розрахунку заборгованості, договору факторингу, реєстру боржників, моніторингу дій користувача при укладанні кредитного договору.
Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку про відсутність доказів щодо перерахування первісним кредитором коштів відповідачу, а відтак і факту їх отримання останнім, що свідчить про недоведеність їх надання позичальнику саме в зазначеному товариством в заявленому позові розмірі . 

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0807-7911 в електронній формі, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 5000 грн. строком на 300 днів – до 23.07.2022.
Також в договорі сторони обумовили процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 3% в день - стандартна ставка, 2% в день – знижена, 0,1% пільгова та орієнтовну загальну вартість кредиту, що становить 50000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом.
Вказаний договір який було укладено в електронному вигляді, Правила відкриття кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора А243.
З довідки моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, вбачається вхід позичальника на сайт кредитодавця, створення заяви, ознайомлення з офертою, надіслання паролю на фінансовий номер ОСОБА_1 - +380675020003, введення паролю та укладання договору.
Згідно довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс», кошти по кредитному договору № 0807-7911 були перераховані 27.09.2021 за допомогою платіжної системи Easypay, платіж №996234516 на карту НОМЕР_1 в сумі 5000 грн.
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яка згідно наданого розрахунку, станом на момент закінчення договору становила 35800 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту – 500 грн. та відсотків – 30800 грн.
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий колектор» було укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 . Згідно реєстру боржників останній значиться під номером 26034 з сумою боргу 35800 грн.
Надаючи оцінку вказаним доказам в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що останні в повній мірі доводять як факт укладання кредитного договору між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , так і перерахування коштів останньому та неналежне виконання ним своїх зобов`язань по їх своєчасному поверненню, що призвело до виникнення заборгованості.
Під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і апеляційної, відповідач як власник банківського рахунку не надав суду інформації з банку про відсутність зарахування грошей, в зазначеній позивачем сумі на вказаний картковий рахунок, тобто не спростував обставини, на які посилається позивач в своєму позові.

Що стосується заявленої позивачем суми заборгованості в сумі 35800 грн., яка складається з тіла кредиту – 5000 грн. та відсотків за користування - 30800 грн., колегія суддів приходить до наступного висновку.
Так, під час розгляду справи в місцевому суді представником відповідача – адвокатом Зачепіло З.Я., при запереченні заявлених вимог, було надано докази перебування ОСОБА_1 на службі в ЗСУ, що свідчить про те, що він має статус військовослужбовця, тобто особи, як має право на пільги. 
У пункті 15 частини 3 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Як вбачається з копії військового квитка ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 , останній прийняв присягу 01.12.2018 на підставі укладених контрактів. На даний час перебуває на військовій службі за контрактом в ВЧ НОМЕР_3 .
Згідно довідки ВЧ НОМЕР_4 в період з 07.12.2020 по 28.01.2021, з 07.02.2021 по 07.04.2021, з 16.05.2021 по 31.05.2021, з 14.07.2021 по 10.08.2021, з 11.08.2021 по 28.08.2021, з 29.08.2021 по 04.11.2021, з 04.12.2021 по 11.01.2022 солдат ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
Враховуючи службу ОСОБА_1 за контрактом з 2018 року та доведеність факту безпосередньої участі у захисті країни, останній має право на списання відсотків, яке зберігається протягом всього часу служби під час дії особливого період, зважаючи на укладання кредитного договору 27.09.2021. 
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Новий коллектор» підлягає стягнення заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №0807-7911 у розмірі 5000 грн. – тіло кредиту, а в задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити з огляду на статус відповідача як особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог на 14% (стягненню підлягає 5000 грн. з заявлених 35800 грн.), з відповідача на користь товариства підлягає стягненню у відповідному співвідношенні і судовий збір в розмірі 339,13 грн. сплачений при подачі позову та 508,70 грн. судового збору за подачу товариством апеляційної скарги (14% від 2422,40 грн. при подачі позову та 14% від 3633,60 грн. при подачі апеляційної скарги відповідно), що загалом становитиме 847,83 грн. судових витрат 
Враховуючи встановлені апеляційним судом порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» задовольнити частково.
Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №0807-7911від 27.09.2021 в сумі 5000 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» судовий збір в розмірі 847,83 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 28 квітня 2026 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин