Справа № 727/1517/26
Провадження № 2/727/1164/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді Дубець О.С.,
за участю секретаря Чебуришкіної Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Чернівецької міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи
Позивачки звернулися до Шевченківського районного суду м. Чернівців із даним позовом в якому просять визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 право спільної часткової власності на 1/21 частку за кожним у земельній ділянці за кадастровим номером 7310136300:17:001:0138, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , які є спадковим майном після смерті ОСОБА_8 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачкам строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 11 березня 2026 року судом відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження, по справі призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою від 01 квітня 2026 року задоволено клопотання позивачок про витребування доказів. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 квітня 2026 року у справі № 727/1517/26 замінено відповідача ОСОБА_9 на Чернівецьку міську раду.
Ухвалою від 12 травня 2026 року судом закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористалися.
Представник позивачів, адвокатка Мінгайлєнє О.В., подала суду заяву, в якій просила здійснити розгляд справи без її участі і участі позивачок, вимоги, викладені в позові, підтримали повністю та просили їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви в яких просили провести судовий розгляд без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
Від представника відповідача – Чернівецької міської ради – надійшла заява в якій міська рада зазначила, що вирішення справи залишає на розсуд суду та просить ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Стислий виклад позиції учасників справи 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , після смерті якого відкрилася спадщина. На час смерті спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , та мав сина ОСОБА_7 . Крім того, спадкоємцем після його смерті є мати померлого – ОСОБА_1 . Після відкриття спадщини позивачки вчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.
Позивачки зазначають, що до складу спадкового майна, в тому числі, входить 1/7 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:17:001:0138, цільове призначення якої – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності співвласників житлового будинку. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками квартири АДРЕСА_2 є: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_8 , а співвласниками квартири АДРЕСА_3 є: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . При цьому частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не визначені.
Позивачки зазначають, що під час оформлення спадкових прав нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкодавця у вказаній земельній ділянці, оскільки частки співвласників у праві власності на неї не визначені. У зв`язку із цим оформити спадкові права у нотаріальному порядку вони не мають можливості та змушені звернутися до суду за захистом своїх прав.
Враховуючи, що спадкодавцю ОСОБА_8 належала 1/7 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:17:001:0138 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , а спадкоємців щодо майна померлого є троє, відповідно, кожному із спадкоємців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , належить по 1/3 від цієї частки, тобто по 1/21 частці земельної ділянки.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Чернівці, актовий запис № 1179 (а.с. 4).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані: батько – ОСОБА_10 , матір – ОСОБА_1 (а.с. 5).
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 05 серпня 2016 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 1181 (а.с. 6).
Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані: батько – ОСОБА_8 , матір – ОСОБА_2 (а.с. 7).
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 7/02-31 від 12 січня 2026 року, винесеної приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Погорєловою М.Ю., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на частку земельної ділянки площею 0,0906 га, кадастровий номер 7310136300:17:001:0138, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності кількох співвласників, серед яких був спадкодавець ОСОБА_8 , при цьому частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не визначені, а частка спадкодавця у спільній сумісній власності за життя не виділялася. У зв`язку з цим нотаріус дійшов висновку про неможливість визначення частки спадкодавця у спільному майні та видачі свідоцтва про право на спадщину без попереднього визначення такої частки у судовому порядку (а.с. 8).
Відповідно до постанови приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Погорєлової М.Ю. № 8/02-31 від 23 січня 2026 року ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_7 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на частку земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:17:001:0138, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, а частка спадкодавця у ній не визначена. Нотаріусом роз`яснено право спадкоємців на звернення до суду для визначення частки померлого у спільній сумісній власності та оформлення спадкових прав (а.с. 9-10).
Відповідно до витягу № 460732399 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 січня 2026 року, земельна ділянка кадастровий номер 7310136300:17:001:0138, площею 0,0906 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, перебуває на праві спільної сумісної власності. Співвласниками зазначеної земельної ділянки є: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Відомості про визначення часток співвласників у праві власності на земельну ділянку відсутні (а.с. 11-12).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7300032502026 від 22 січня 2026 року, земельна ділянка з кадастровим номером 7310136300:17:001:0138, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Категорія земель – землі житлової та громадської забудови, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 13).
З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є визнання за позивачками в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 права власності по 1/21 частці за кожним на земельну ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності та входить до складу спадкового майна спадкодавця.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду 
Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини 2 статті 15 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
За положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За приписами частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщину за законом прийняли спадкоємці першої черги: дружина померлого – ОСОБА_2 , малолітній син – ОСОБА_12 , та мати померлого – ОСОБА_1 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Судом також встановлено, що до складу спадкового майна входить 1/7 частка земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:17:001:0138 площею 0,0906 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Разом з тим, позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, а частка спадкодавця ОСОБА_8 у праві спільної сумісної власності не визначена. У зв`язку з цим приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку зазначеної земельної ділянки, що стало підставою для звернення позивачів до суду з даним позовом.
Відповідно до положень статті 41 Основного Закону України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цієї статті Конституції України кореспондуються із положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «власність», яке передбачене частиною 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, воно охоплює певні інші права та інтереси, які не є обмеженими в розумінні Конвенції, зокрема, майнові інтереси спадкоємців на спадкове майно.
Там, де майновий інтерес за своєю природою є вимогою, він може розглядатися як «майно» тільки тоді, коли він має достатню підставу у національному законодавстві або у разі встановлення такого інтересу остаточним судовим рішенням, яке може бути виконано (п. 59, рішення у справі «Грецькі нафтопереробні заводи «Стрен» і «Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), від 09.12.1994, Серія А, №301-В, ст.84,).
Відтак, майновий інтерес, який виражається у майнових вимогах спадкоємців, підлягає захисту із застосуванням правових стандартів, визначених статтею 6 Конвенції та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції в контексті права мирно володіти своїм майном та можливості його обмеження не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами права.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Частиною 1 статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина 1 статті 368 ЦК України).
Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 
Згідно з положеннями, що містяться у статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності відповідно до якої у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 
У відповідності до вимог частин першої, другої статті 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. 
Судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 7310136300:17:001:0138 площею 0,0906 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , при цьому частки співвласників у праві власності на вказану земельну ділянку не були визначені.
Таким чином, виходячи з принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, суд дійшов висновку, що частка ОСОБА_8 у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 7310136300:17:001:0138 становить 1/7 частку, яка увійшла до складу спадщини після його смерті.
Обставини, які б слугували підставою для збільшення чи зменшення розміру часток когось зі співвласників судом не встановлені. 
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. 
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. 
Згідно з підпунктом 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Оскільки судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_8 входить 1/7 частка земельної ділянки площею 0,0906 га кадастровий номер 7310136300:17:001:0138, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , кожному із них переходить право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна. Таким чином, частка кожного зі спадкоємців у праві власності на вказану земельну ділянку становить 1/21 частку.

Висновки за результатами розгляду справи 
При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Отже, беручи до уваги те, що позивачки прийняли спадщину та не мають можливості оформити в установленому законом порядку спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
У відповідності до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 263-265, 268, 273, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Чернівецької міської ради, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 РНОКПП НОМЕР_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_10 РНОКПП НОМЕР_5 право власності по 1/21 частці за кожним на земельну ділянку площею 0,0906 га кадастровий номер 7310136300:17:001:0138, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Позивачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідачка: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідачка: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Відповідач: Чернівецька міська рада, юридична адреса: м. Чернівці, плоша Центральна 1, код ЄДРПОУ 36068147.

Дата складання повного судового рішення 11 червня 2026 року. 

Суддя      Дубець О.С.