ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 вересня 2025 року 	Справа № 160/6485/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Єфанової О.В. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Півоварова В.С.	 	
за участі: 	 	 	
представника позивача представника відповідача 	Бруснік Т.Г.  Пирогов С.В. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
УСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми В1, відповідно до якого ПАТ «АМКР» встановлено завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у сумі 19 908 473,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9 954 236,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами перевірки, проведеної із процедурними порушеннями, оскільки, зокрема, були відсутні підстави перевіряти правомірність декларування бюджетного відшкодування ПДВ під час проведення перевірки на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України. Позивач також наголошує на протиправності зменшення суми бюджетного відшкодування по контрагентам, які не були заявлені у Розрахунку суми бюджетного відшкодування за серпень 2024 року, який є Додатком 3 до податкової декларації з податку на додану вартість. Також позивач наполягає на протиправності застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 50% завищеної суми бюджетного відшкодування. Щодо висновків відповідача про завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за нереальними господарськими операціями, позивач посилається на те, що такі висновки є лише припущеннями контролюючого органу, які базуються винятково на податковій інформації, яка не має доказового значення та не підтверджена належними доказами, в той час як реальність господарських операцій позивача підтверджується належними первинними документами. Позивач зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платників податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами та іншими особами по ланцюгу постачання, а реальність господарських операцій підтверджується первинними та іншими документами, які засвідчують зміну майнового стану позивача та рух активів. Також позивач наголосив на принципі індивідуальної відповідальності платника податків, визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що перевірка проведена у відповідно до норм Податкового кодексу України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте в межах повноважень та у повній відповідності до чинного законодавства України. Стосовно застосування штрафних санкцій відповідач наголосив, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення був факт повторності скоєння податкового правопорушення позивачем, а також вбачається умисність дій позивача, тоді як позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 07.10.2024 №243-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (код ЄДРПОУ 24432974) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року від 19.09.2024 №9274516457 (з урахуванням уточнюючих розрахунків). За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зокрема п.44.1 ст.44, абз. б) пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за серпень 2024 року на загальну суму ПДВ 19922627 гривень, що призвело: до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р.20.2.1 податкових декларацій з ПДВ) на суму 19908473 гривень, до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 14 154 гривень. На підставі висновків акту перевірки від 29.10.2024 №944/32-00-07-03-14/24432974 контролюючим органом прийнято ППР від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми В1, про зменшення суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок у банку у розмірі 19908473 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 9954236,50 гривень. Також відповідач зазначив, що, на думку відповідача, відносини позивача з контрагентами не спрямовані на настання реальних правових наслідків. Рух активів не відбувався; первинні документи містять дефекти оформлення; встановлено недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень, що може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фізичних дій, спрямованих на виконання зобов`язань. Позивач не надав до перевірки сертифікатів якості на поставлений товар, товарно-транспортні накладні. А тому Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
02.04.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач або вийшов за межі проведення перевірки або прийняв податкове повідомлення-рішення неналежної форми, підтримав позицію, викладену у позовній заяві. Також разом з відповіддю на відзив позивачем додано документи: по ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» - товарно-транспортні накладні та відвісні, які підтверджують факт завезення на територію ПАТ «АМКР» біопалива та проходження контрольно-пропускних пунктів Позивача, це засвідчує штампи Департаменту з безпеки, які містять час, дату та номер КПП, через який ввозиться біопаливо, яке використовується при наданні послуги; по ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС»; по ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ»; по ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ»; по ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» (код ЄДРПОУ 43030337) надані постові відомості, які містять детальну інформацію щодо працівників, які виконували охорону об`єктів Позивача, з зазначенням номерів контрольно-пропускних пунктів, на яких знаходились працівники, видів та об`єму наданих охоронних послуг, замітки працівників, які виникли протягом зміни, що комплексно доводить реальність, вид, об`єм наданих послуг; по ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА»; по ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС». Також по всім контрагентам позивачем надані докази зміни майнового стану/руху активів Позивача, докази оплати платіжні інструкції, а також надані перепустки, які засвідчують перебування працівників/автотранспорту/обладнання тощо контрагентів на території Позивача.
Представником відповідача надано додаткові пояснення у справі, в яких відповідач зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» завищено суму податкового кредиту по рядку 14 (колонка Б) Декларації з ПДВ за серпень 2024 року внаслідок не включення розрахунків коригування на суму ПДВ 37150 грн., з урахуванням чого встановлено порушення п.44.1 ст.44 абз.б) пп.192.1.1 п.192.1 ст.192, п.200.4 ст.200 ПКУ – завищення суми податкового кредиту по рядку 14 (колонка Б) Декларації з ПДВ за серпень 2024, що призвело до завищення рядка 19 податкової Декларації з ПДВ за серпень 2024 внаслідок не включення розрахунків коригування на сум ПДВ 37150 грн. Таким чином, сума завищення податкового кредиту в серпні 2024 року в розмірі 19922627 грн. складається завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню по взаємовідносинам з 18 контрагентами, які досліджуються в рамках даної справи розмірі 19885477 грн. та із завищення суми податкового кредиту внаслідок не включення розрахунків коригування на суму 37150 грн. За результатами перевірки було прийнято ППР: від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми «В1», відповідно до якого ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 19908473 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9954236,50 грн. та від 27.11.2024 №992/32-00-07-03-19 форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 14154 грн. До матеріалів справи додано детальний розрахунок до податкового повідомлення-рішення від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми «В1».
Від представника відповідача надійшли Додаткові пояснення у справі, в яких відповідач пояснив інформацію щодо сум ПДВ, які були включені контролюючим органом до оскаржуваного ППР, зазначивши, що оскільки за результатами перевірки встановлено завищення суми податкового кредиту внаслідок не включення розрахунків коригування на суму 37150 грн., а контролюючий орган в серпні 2024 року не міг зменшити позивачу розмір від`ємного значення суми ПДВ більш ніж на 14154 грн., решта суми, в розмірі 22996 грн. включена до складу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 27.11.2025 №991/32-00-07-03-19 форми «В1».
Представник відповідача надав заяву про долучення документів, а саме: відомості про наявні об`єкти оподаткування по ПП «Виробничо-будівельна компанія Ніконс», ПрАТ «СПЕЦСПЛАВ», ТОВ «АВД ПІДШИПНИК», ТОВ «БК МЕТКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «ВИРОНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ЕЛЕКТРОАПАРАТ», ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНООГІЇ», ТОВ «ГУДВІЛ», ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА», ТОВ «ІНТЕЗА», ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА», ТОВ «НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ», ТОВ «РІМ-2000», ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004», ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ», додатки 4ДФ по ПП «Виробничо-будівельна компанія Ніконс», ПрАТ «СПЕЦСПЛАВ», ТОВ «АВД ПІДШИПНИК», ТОВ «ВИРОНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ЕЛЕКТРОАПАРАТ», ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНООГІЇ», ТОВ «ГУДВІЛ», ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА», ТОВ «ІНТЕЗА», ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА», ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС», ТОВ «НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ», ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП», ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004».
Представником позивача надано заяву про зміну підстав позову, в якій надано обґрунтування протиправності суми 22996 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 11498 грн., які включені до податкового повідомлення-рішення від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19, а також підтримано позицію, викладену у позовній заяві та зазначено про протиправність оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки позивач вважає необґрунтованими та безпідставними висновки контролюючого органу, що відображені в акті перевірки щодо допущення позивачем порушень в контексті господарських взаємовідносин підприємства з його контрагентами. Позивачем детально викладено зміст та обсяг господарських операцій з контрагентами та зазначено, що первинні документи по господарським операціям із контрагентами оформлені відповідно до норм чинного законодавства. Наголошено на тому, що в акті перевірки відсутнє чітке обґрунтування та посилання на докази, що підтверджують порушення саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» норм податкового законодавства в частині взаємовідносин останнього з його контрагентами. Позивач категорично не погоджується із оскарженим податковим повідомленням – рішенням від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню і наполягає на тому, що не повинен нести відповідальність за поведінку своїх контрагентів, оскільки в податковому праві визнається принцип індивідуальної відповідальності платника податків за невиконання своїх податкових зобов`язань, отже ніхто не повинен відповідати за протиправну поведінку та невиконання своїх зобов`язань перед бюджетом третіми особами.
04.06.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач підтримав позицію, яка була висловлена у відзиві на позовну заяву.
04.07.2025 долучено до справи заяву представника позивача про залучення доказів а саме інструктажів з охорони праці по ТОВ БК «МЕТКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ», ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС».
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовної заяви, просив в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 07.10.2024 №243-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (код ЄДРПОУ 24432974) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПУБЛІЧНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року від 19.09.2024 №9274516457 (з урахуванням уточнюючих розрахунків). 
За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», зокрема п.44.1 ст.44, абз.б) пп.192.1.1, п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит за серпень 2024 року на загальну суму ПДВ 19922627 гривень, що призвело до завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (р.20.2.1 податкових декларацій з ПДВ) на суму 19908473 гривень, до завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на суму 14 154 гривень.
На підставі висновків акту перевірки від 29.10.2024 №944/32-00-07-03-14/24432974 контролюючим органом прийнято ППР від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми В1, про зменшення суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларовану на рахунок у банку у розмірі 19908473 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 9954236,50 гривень та ППР від 27.11.2024 №992/32-00-07-03-19 форми В4 про зменшення суми від`ємного значення ПДВ у сумі 14154 грн., яке у даній справі не оскаржується.
Позивачем, у зв`язку з незгодою із прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми В1 було направлено до ДПС України скаргу від 09.12.2024р. №85-12/145 на вищенаведені податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС України від 07.02.2025 року №3645/6/99-00-06-01-03-06, яке отримано позивачем 13.02.2025 року, залишено без змін ППР Східного МУ ДПС по роботі з ВПП від 27.11.2024 №№991/32-00-07-03-19, №992/32-00-07-03-19, а скаргу - без задоволення.
Проведеною вибірковою перевіркою відображеного ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у податковій декларації з податку на додану вартість за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 показника у рядку 10.1 (колонка Б) з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України (з основною ставкою)», на підставі документів, перелік яких наведено у додатку 1 до акту перевірки, встановлено завищення цього показника в сумі 19885477 грн., внаслідок встановленого порушення п.198.1, абз.1-3 п.198.2, абз.1, 2 п.198.3 ст.198 Податкового кодексу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» завищення суму податкового кредиту на 19885477 грн., при відображенні в податковій звітності взаємовідносин з контрагентами, які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення (недостатня кількості персоналу для надання послуг/виконання робіт; відсутність (або незначна наявність) основних засобів; відсутність технічної та матеріальної бази для виконання робіт/послуг, постачання ТМЦ; неможливість виробництва ТМЦ, відсутність фактичних виробників по ланцюгу придбання/реалізації товарів, робіт/послуг; неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг тощо), а саме: із ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» (37007132), ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» (43030337), ТОВ «БІО ТРАНС СЕНРВІС» (41669300), ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» (42601505), ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» (42950233), ТОВ «ІНТЕЗА» (33287244), ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ» (37301529), ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» (36041963), ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (44859959), ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» (38576300), ПРАТ «СПЕЦСПЛАВ» (30268695), ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА» (45027902), ТОВ «РІМ-2000» (30695862), ТОВ «НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» (30591625), ТОВ «АВД ПІДШИПНИК» (45228737), ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004» (33123084), ТОВ «ГУДВІЛ» (32769087), ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП» (35742246).
Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення від 27.11.2024 №№991/32-00-07-03-19 форми В1 прийняте контролюючим органом необґрунтовано, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до змісту підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу..
Згідно з підпунктом 78.1.8. пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Відповідно до пунктів 78.4. - 78.8 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Судом встановлено, що спірну перевірку призначено на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, відповідно перевірка проведена з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року від 19.09.2024 №9274516457 (з урахуванням уточнюючих розрахунків).
Щодо вказаних підстав позову, суд зазначає, що з акта перевірки судом встановлено, що предметом спірної перевірки є дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за серпень 2024 року з урахуванням уточнюючих розрахунків від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.
З системного аналізу ПК України висновується, що правильність декларування платником ПДВ суми бюджетного відшкодування може бути предметом як камеральної, так і документальної, в тому числі позапланової перевірки.
Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Буквальне тлумачення норми цього підпункту свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку, який відповідає спірним правовідносинам у цій справі, позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК.
Статтею 200 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Згідно з пунктом 200.7 цієї статті ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Пунктом 200.10 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.11 ст.200 ПК України, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.
Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (пункт 200.14 статті 200 ПК України).
Пункт 37 абзацу 1 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України чітко визначає, що контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.
Системне застосування наведених норм дає підстави для такого висновку: підставою для камеральної перевірки даних податкової декларації з ПДВ є заява платника податку про повернення задекларованої суми бюджетного відшкодування незалежно від розміру цієї суми. Якщо розрахунок задекларованої суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями, здійсненими до 1 липня 2015 року, і яке не підтверджено документальними перевірками, або за операціями з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, контролюючий орган проводить позапланову документальну перевірку у відповідності з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Якщо за результатами камеральної або позапланової документальної перевірки даних податкової декларації були виявлені порушення податкового законодавства, контролюючий орган складає акт перевірки та приймає податкове повідомлення-рішення про зменшення або про відмову в бюджетному відшкодуванні. У разі коли перевіркою не встановлено порушень складається довідка, а заявлена платником ПДВ сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дати, визначеної відповідно до норм підпунктів "а", "б", "в", "г", "ґ" пункту 200.12 статті 200 ПК України.
Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, та пункту 200.11 статті 200 ПК словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» наряду із «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України мова перевищення 100 тис. гривень як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.
Зазначену правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі № 460/2939/18, від 19.02.2021 року у справі № 821/1235/17, від 23.09.2021 року у справі № 814/3860/14.
Відповідачем не надано доказів того, що від`ємне значення ПДВ позивача, яке включено до суми бюджетного відшкодування ПДВ за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 сформовано за операціями, передбаченими у пункті 200.11 статті 200 ПК України, з огляду на що, відповідач вийшов за межі своїх повноважень провівши перевірку позивача, предметом якої є дотримання правомірності заявленого позивачем бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2024 року за відсутності підстав, встановлених пунктом 200.11 статті 200 ПК України.
Таким чином, судом встановлено, що від`ємне значення ПДВ позивача, яке задеклароване у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року, яке в подальшому було включено до суми бюджетного відшкодування ПДВ, не було сформовано за операціями, переліченими у п.200.11 ст.200 ПК України, отже, у відповідача були відсутні підстави для здійснення перевірки правомірності декларування бюджетного відшкодування ПДВ.
Судом з матеріалів справи встановлено, що від`ємне значення, яке задеклароване у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року, в подальшому було в повному обсязі включено до суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2024 та міститься у Розрахунку суми бюджетного відшкодування, який є додатком 3 до податкової декларації з податку на додану вартість.
Доводи позивача про те, що суми податкового кредиту, які сформовані по господарським операціям із ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» (37007132), ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» (43030337), ТОВ «БІО ТРАНС СЕНРВІС» (41669300), ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» (42601505), ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» (42950233), ТОВ «ІНТЕЗА» (33287244), ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ» (37301529), ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» (36041963), ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (44859959), ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» (38576300), ПРАТ «СПЕЦСПЛАВ» (30268695), ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА» (45027902), ТОВ «РІМ-2000» (30695862), ТОВ «НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» (30591625), ТОВ «АВД ПІДШИПНИК» (45228737), ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004» (33123084), ТОВ «ГУДВІЛ» (32769087), ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП» (35742246) не були заявлені до бюджетного відшкодування за серпень 2024 року, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, що також не заперечується й відповідачем.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі №816/228/17 сформулювала висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.
При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Зазначену правову позицію викладено, зокрема у постанові Верховного Суду від 29.05.2025 року у справі №520/33253/23.
Якщо ж суд визнає, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, необхідність перевірки суті конкретного порушення як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання - відсутня.
Таку правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18.
На переконання суду, встановлені процедурні порушення, допущені відповідачем під час призначення та проведення податкової перевірки та оформлення її результатів, є самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення «В1» від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз.5 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч.1 ст.9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст.9 Закону №996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув`язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так, судом встановлено, що в ході перевірки, а також до матеріалів справи, надано відповідні документи на підтвердження реальності господарських операцій із переліченими в акті перевірки контрагентами-постачальниками.
Між Позивачем та ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» укладено договір підряду №513 від 04.03.2021. Відповідно до вказаного Договору, ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» виконало роботи, що в свою чергу підтверджують договір №513 від 04.03.2021 з додатками; рахунок на оплату №101 від 31.07.2024 на суму 46877,56 грн. (ПДВ 7812,93 грн.); рахунок №431; акт №1489-01-07; акт №1489-01-07 прийому виконаних підрядних робіт; акт №1489-06-06 на передачу основних та допоміжних матеріалів; акт №166-17-02 на використані при ремонті матеріали.
Між Позивачем та ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» укладено договір №643 від 22.04.2024. Відповідно до вказаного Договору, ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» поставило товар, що в свою чергу підтверджують договір №643 від 22.04.2024 з додатками; рахунок на оплату №104 від 05.08.2024 на суму 115200,00 грн. (ПДВ 19 200,00 грн.); прибутковий ордер №5026093458; видаткова накладна №98 від 05.08.2024; товарно-транспортна накладна №0508-1 від 05.08.2024; сертифікат відповідності.
Між Позивачем та ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» укладено договір підряду №560 від 15.04.2024. Відповідно до вказаного Договору, ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» виконало роботи, що в свою чергу підтверджують договір №560 від 15.04.2024 з додатками; рахунок на оплату №103 від 31.07.2024 на суму 479928,20 грн. (ПДВ 79988,03 грн.); акт №560-02-07 прийому виконаних підрядних робіт; акт №560-02-07 на використані при ремонті матеріали.
Між Позивачем та ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» укладено договір підряду №617 від 26.03.2021. Відповідно до вказаного Договору, ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» виконало роботи, що в свою чергу підтверджують договір №617 від 26.03.2021 з додатками; рахунок на оплату №100 від 31.07.2024 на суму 235119,54 грн. (ПДВ 39186,59 грн.); акт №617-03-07; акт №617-03-07 прийому виконаних підрядних робіт; акт №617-03-07 на використані при ремонті матеріали; акт №617-03-07 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; рахунок на оплату №102 від 31.07.2024 на суму 480 765,91 грн (ПДВ 80 127,65 грн.); акт №617-05-07; акт №617-05-07 прийому виконаних підрядних робіт; акт №617-05-07 на використані при ремонті матеріали.
Між Позивачем та ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» укладено договір підряду №345 від 13.04.2023. Відповідно до вказаного Договору, ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС» виконало роботи, що в свою чергу підтверджують договір №345 від 13.04.2023 з додатками; рахунок на оплату №99 від 31.07.2024 на суму 268800,00 грн. (ПДВ 44800,00 грн.); акт №5896-04-07; акт №5896-04-07 прийому виконаних підрядних робіт.
Суд критично ставиться до доводів відповідача, який зазначає про ненадання до перевірки документів, однак будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача до матеріалів справи не додано. Одночасно з цим відповідач наголошує на дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжні інструкції від 02.10.2024 №600022720, №600022721, №600022722, від 25.10.2024 №600024783, від 01.11.2024 №600025393, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеним господарським операціям з ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС». Також матеріали справи містять перелік перепустків, які видані працівникам контрагента та журнали інструктажів з охорони праці, докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ПП «ВИРОБНИЧО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НІКОНС».
Між Позивачем та ТОВ «СПЕЦСПЛАВ» укладено договір №532 від 24.05.2022. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «СПЕЦСПЛАВ» поставило товар – флюс зварювальний, що в свою чергу підтверджують договір №532 від 24.05.2022 з додатками; рахунок на оплату №17 від 01.04.2024 на суму 264 960,00 грн. (ПДВ 44 160,00 грн.); прибутковий ордер №5025654090; видаткова накладна №17 від 01.04.2024; товарно-транспортну накладна №240401/1 від 01.04.2024; сертифікат №018 від 01.04.2024.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про недоліки документів, які є несуттєвими та не значними та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжні інструкції від 27.09.2024 №600022339, від 13.11.2024 №600026599, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «СПЕЦСПЛАВ», а також докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «СПЕЦСПЛАВ».
Між Позивачем та ТОВ «АВД ПІДШИПНИК» укладено договір поставки №776 від 13.05.2024. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «АВД ПІДШИПНИК» поставило товар - підшипники, що в свою чергу підтверджують договір №776 від 13.05.2024; рахунок-фактура №241 від 08.08.2024 на суму 4 106,40 грн. (ПДВ 684,40 грн.); прибутковий ордер №5026062740; видаткова накладна №241 від 08.08.2024 на суму 4 106,40 грн; гарантійний лист №1670708 від 07.08.2024; сертифікат якості; рахунок-фактура №218 від 18.07.2024 на суму 67 948,80 грн. (ПДВ 684,40 грн.); прибутковий ордер №5026000655; видаткова накладна №218 від 18.07.2024 на суму 67 948,80 грн; гарантійний лист №1707172 від 17.07.2024; сертифікати якості; рахунок -фактура №219 від 18.07.2024 на суму 13 804,80 грн. (ПДВ 2300,80 грн.); прибутковий ордер №5026000657; видаткова накладна №219 від 18.07.2024 на суму 13 804,80 грн; гарантійний лист №1707171 від 17.07.2024; сертифікат якості;
Суд не приймає доводів відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 13.11.2024 №600026774, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «АВД ПІДШИПНИК», а також докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, перепустки, які видані працівникам контрагента, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «АВД ПІДШИПНИК».
Між Позивачем та ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» укладено договір від 15.05.2020 №800. Відповідно до умов Договору від 15.05.2020 №800 Замовник (Позивач) доручає, а Виконавець (ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС») приймає на себе обов`язки надати послуги по заміщенню ПГ біопаливом на обертових печах (ОП) №2, №3 вогнетривкого-вапняного цеху Замовника, а Замовник обов`язується прийняти та відповідним чином оплатити надані послуги.
Послуги по заміщенню ПГ біопаливом на ОП №2, №3 ВВЦ Замовника Виконавець зобов`язується виконувати за узгодженою умовою, а саме; 1 етап забезпечення Виконавцем безперервного надання послуг по заміщенню ПГ біопаливом на ОП №3 ВВЦ Замовника з досягненням заміщення ПГ на рівні від 75% та вище протягом 3-х місяців поспіль після 5 місяців з дати підписання цього Договору, при цьому допускається толеранс +/- 5% від щомісячного 75% заміщення; 2 етап: після досягнення Виконавцем на ОП №3 ВВЦ Замовника заміщення ПГ на рівні від 75% (допускається толеранс +/- 5% від щомісячного заміщення) та вище протягом 3-х місяці поспіль після 5 місяців з дати підписання цього Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки з проведення монтажу обладнання по заміщенню ПГ біопаливом на ОП №2 ВВЦ Замовника; 3 етап: проведення пуско-налагоджувальних робіт та введення в експлуатацію обладнання по заміщенню ПГ біопаливом на ОП №2 ВВЦ. Виконавець бере на себе обов`язки протягом 5 місяців з моменту введення в експлуатацію досягти заміщення ПГ на рівні 75% та вище, при цьому допускається толеранс +/- 5% від щомісячного 75% заміщення.
Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» надало послугу по заміщенню витрат на споживання природного газу на обертових печах №2, 3, 4 у травні 2024 року, в рамках послуги було надано біопалива 4 505,060 т, що в свою чергу підтверджують договір №800 від 15.05.2020 з додатками та додатковими угодами; рахунок на оплату №08 від 01.08.202 на суму 21 520 401,24 грн. (ПДВ 3 586 733,54 грн.); акт надання послуг №08 від 01.08.2024; акт введення в експлуатацію від 06.07.2020 обладнання, який складено після встановлення, налагодження та випробування обладнання; акт готовності Виконавця для надання послуг від 07.07.2020, в якому перелічені всі підготовчі роботи, які виконані та необхідні для надання послуг по заміщенню ПГ на біопаливо, а також перелік обладнання, яке приймає участь у даних послугах; акт №2 від 24.12.2021 введення в експлуатацію обладнання; Лист ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС».
Доводи представника відповідача про відсутність у контрагента трудових та матеріально-технічних ресурсів спростовуються Актом перевірки, який містить інформацію, що у даного контрагента наявні основні засоби на загальну суму 77 862,1 тис. грн. та працівники в ІІ кварталі 2024 року – 46 осіб, відповідно такі доводи судом не приймаються.
Суд критично ставиться до доводів відповідача, який зазначає про ненадання до перевірки документів, однак будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача до матеріалів справи не додано.
Судом досліджено матеріали справи, в яких наявний лист ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», в якому ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» засвідчило виконання робіт по заміщенню ПГ біопаливом особисто ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», зазначає, що постачало біопаливо, яке придбається у ТОВ «Олійний Дім», ТОВ «Виробнича компанія «Золотий дракон», ТОВ «Світ логістик», ТОВ «АОИЛ», ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», ТОВ «Катеринопільський елеватор», ФОП ОСОБА_1 , що відповідає інформації, яка наявна в Єдиному реєстрі податкових накладних; використовує при цьому 2 навантажувача телескопічних, які є спецтехнікою та перебувають на території Позивача, пальне закуповується у ФОП ОСОБА_2 , персонал працює ,в дві зміни – з 07.00 до 19.00 та з 19.00 до 07.00; вечірні та нічні зміни оплачуються з надбавками, щороку проводяться профілактичні медичні огляди працівників; перевезення вантажу відбуваються по договорам з ТОВ «РУБІКОН-ЛОГІСТИК», ФОП ОСОБА_3 ; біопаливо зберігається на території ПАТ «АРСЕЛОРММІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та на складі у м. Кропивницький на орендованому складі, які наявний в формі 20-ОПП, яка наявні у Відповідача; ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» не виконує роботи підвищеної небезпеки, тому діяльність підприємства не потребує наявності дозвільних документів. Місцезнаходженням ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» є: 25014, Кіровоградська область, місто Кропивницький, пр. Промисловий, буд.19, на податковому обліку ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» перебуває в Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області.
Відповідач також підтверджує такі факти, виклавши а Акті перевірки опис взаємовідносини ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС» з ТОВ «АОИЛ», ТОВ «РУБІКОН-ЛОГІСТИК».
Судом досліджено платіжні інструкції від 01.11.2024 №600025592, від 25.10.2024 №600024714, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС», а також журнали інструктажів з охорони праці, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «БІО ТРАНС СЕРВІС»
Між Позивачем та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» укладено договір від 20.08.2021 №1874, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується виконати свої зобов`язання, вказані в п.1.1 Договору у встановлений в цьому Договорі строк (строки) на об`єкті «Нове будівництво хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АМКР». Перший пусковий комплекс у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання та Технічної пропозиції Підрядника.
Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» виконало підрядні роботи, що в свою чергу підтверджують договір 20.08.2021 №1874 із додатками, додатковими угодами тощо; рахунок на оплату №163 від 27.06.2024 на суму 16 297 935,23 грн. (ПДВ 2 716 322,54 грн.); акт №11/06-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 27.06.2024; акт №88 за червень 2024 про витрату давальницьких матеріалів; рахунок на оплату №164 від 27.06.2024 на суму 6 449 994,52 грн. (ПДВ 1074999,09 грн.); акт №11-06 коригування вартості дизельного палива від 27.06.2024 р. з додатком; видаткова накладна №ВСГ0522-002 від 22.05.2024; видаткова накладна №ВСГ0527-003 від 27.05.2024; видаткова накладна №ВСГ0531-003 від 31.05.2024; видаткова накладна №ВСГ0524-009 від 24.05.2024; видаткова накладна №ВСГ0604-007 від 04.06.2024 р.; видаткова накладна №ВСГ0607-004 від 07.06.2024 р.; видаткова накладна №ВСГ0611-001 від 11.06.2024; рахунок на оплату №ВСГ0611-001 від 11.06.2024; видаткова накладна №ВСГ0619-002 від 19.06.2024; рахунок на оплату №ВСГ0619-001 від 19.06.2024; видаткова накладна №ВСГ0615-001 від 15.06.2024; рахунок на оплату №ВСГ0615-001 від 15.06.2024; рахунок на оплату №184 від 23.07.2024 на суму 30 048,00 грн. (ПДВ 5 008,00 грн.); акт №14/07-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 29.07.2024; акти на оприбуткування обладнання, матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при демонтажі 2024; рахунок на оплату №185 від 29.07.2024 р. на суму 9 921 215,76 грн. (ПДВ 1 653 535,96 грн.); акт №06/07-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 30.07.2024; рахунок на оплату №186 від 29.07.2024 на суму 3 781 038,41 грн. (ПДВ 630 173,07 грн.); акт №06-07 коригування вартості дизельного палива від 30.07.2024 з додатком; видаткова накладна №ВСГ0527-004 від 27.05.2024; видаткова накладна №ВСГ0619-002 від 19.06.2024 р.; видаткова накладна №ВСГ0624-010 від 24.06.2024; рахунок на оплату №ВСГ0702-001 від 02.07.2024; видаткова накладна №ВСГ0702-006 від 02.07.2024 р.; видаткова накладна №ВСГ0628-007 від 28.06.2024; рахунок на оплату №ВСГ0628-002 від 28.06.2024 р.; видаткова накладна №ВСГ0706-001 від 06.07.2024; рахунок на оплату №ВСГ0706-001 від 06.07.2024; рахунок на оплату №187 від 29.07.2024 на суму 153 711,54 грн. (ПДВ 25 618,59 грн.); акт №13/07-1874 постачання обладнання Підрядника за 23.07.2024; накладна №2705-03 від 27.05.2024; накладна №1106-01 від 11.06.2024; акт передачі до цеху ШГ РЗФ резервного обладнання пожежної сигналізації; рахунок на оплату №188 від 29.07.2024 на суму 1 944,00 грн. (ПДВ 324,00 грн.); акт №11/07-1874 постачання обладнання Підрядника за 29.07.2024 р.; накладна №1007-01 від 10.07.2024; рахунок на оплату №193 від 29.07.2024 на суму 3 413 152,68 грн. (ПДВ 568 858,78 грн.); акт №08/07-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 31.07.2024; акт №90 за червень 2024 про витрату давальницьких матеріалів; рахунок на оплату №194 від 29.07.2024 на суму 919 135,80 грн. (ПДВ 153 189,30 грн.); акт №08-07 коригування вартості дизельного палива від 31.07.2024 з додатком; видаткова накладна №ВСГ0702-006 від 02.07.2024; видаткова накладна №ВСГ0706-001 від 06.07.2024 р.; рахунок на оплату №ВСГ0706-001 від 06.07.2024; видаткова накладна №ВСГ0710-005 від 10.07.2024; видаткова накладна №ВСГ0715-005 від 15.07.2024; рахунок на оплату №ВСГ0715-001 від 15.07.2024 р.; рахунок на оплату №195 від 29.07.2024 р. на суму 32 119,63 грн. (ПДВ 5353,27 грн.); акт №10-07 коригування вартості дизельного палива від 31.07.2024 з додатком; видаткова накладна №ВСГ0715-005 від 15.07.2024; рахунок на оплату №ВСГ0715-001 від 15.07.2024; рахунок на оплату №196 від 29.07.2024 на суму 3 101 388,00 грн. (ПДВ 516898,00 грн.); акт №10/07-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 31.07.2024; довідка; рахунок на оплату №197 від 29.07.2024 на суму 1 133,60 грн. (ПДВ 188,93 грн.); акт №12-07 коригування вартості дизельного палива від 31.07.2024 з додатком; видаткова накладна №ВСГ0508-007 від 08.05.2024; рахунок на оплату №198 від 29.07.2024 на суму 1 329 292,96 грн. (ПДВ 221 548,83 грн.); акт №12/07-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 31.07.2024; рахунок на оплату №200 від 31.07.2024 на суму 2 271 024,00 грн. (ПДВ 378504,00 грн.); акт №15/07-1874 приймання виконаних будівельних робіт за 31.07.2024; акт №92 за липень 2024 р. про витрату давальницьких матеріалів; рахунок на оплату №201 від 31.07.2024 на суму 26 451,95 грн. (ПДВ 4 408,66 грн.); акт №15-07 коригування вартості дизельного палива від 31.07.2024 з додатком; видаткова накладна №ВСГ0706-001 від 06.07.2024; рахунок на оплату №ВСГ0706-001 від 06.07.2024.
Між Позивачем та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» укладено договір від 20.08.2021 №1791, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується виконати свої зобов`язання, вказані в п.1.1 Договору у встановлений в цьому Договорі строк (строки) на об`єкті «Нове будівництво хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики на території Гречаноподівської та Новолатівської сільських рад Широківського району Дніпропетровської області ПАТ «АМКР». Перший пусковий комплекс у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання та Технічної пропозиції Підрядника. 
Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ» виконало підрядні роботи, що в свою чергу підтверджують договір 20.08.2021 №1791 із додатками, додатковими угодами тощо; рахунок на оплату №189 від 29.07.2024 на суму 9 936,00 грн. (ПДВ 1 656,00 грн.); акт №07/07-1791 приймання виконаних будівельних робіт за 29.07.2024; рахунок на оплату №190 від 29.07.2024 на суму 98,86 грн. (ПДВ 16,48 грн.); акт №07/07 коригування вартості дизельного палива від 29.07.2024 з додатком; рахунок на оплату №191 від 29.07.2024 на суму 15 472,86 грн. (ПДВ 2 578,81 грн.); акт №09/07-1791 приймання виконаних будівельних робіт за 29.07.2024; акт №91 за червень 2024 про витрату давальницьких матеріалів; рахунок на оплату №192 від 29.07.2024 на суму 2832,73 грн. (ПДВ 472,12 грн.); акт №09-07 коригування вартості дизельного палива від 29.07.2024 з додатком; видаткова накладна №ВСГ0715-005 від 15.07.2024; рахунок на оплату №ВСГ0715-001 від 15.07.2024 р.; рахунок на оплату №199 від 31.07.2024 на суму 290304,00 грн. (ПДВ 48384,00 грн.); акт №16/07-1791 приймання виконаних будівельних робіт за 31.07.2024; журнал оператора насосної станції ДНС-1А; журнал оператора насосної станції ДНС-1; журнал оператора насосної станції ДНС-1.
Доводи представника відповідача про відсутність у контрагента трудових та матеріально-технічних ресурсів спростовуються Актом перевірки, який містить інформацію, що у даного контрагента наявні основні засоби на загальну суму 18578,0 тис.грн. та працівники в ІІ кварталі 2024 року – 198 осіб, відповідно такі доводи судом не приймаються.
Суд критично ставиться до доводів відповідача, який зазначає про ненадання до перевірки документів, оскільки будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача до матеріалів справи не додано.
З матеріалів перевірки вбачається наявність Дозвільних документів у ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ»: №0001.16.12 від 24.02.2016 види робіт: 2, 6, 12, 15, 18; машини, механізми, устаткування: 17, 18; №1401.17.12 від 13.12.2017, види робіт: 2, 13, 14, 24, машини, механізми, устаткування: 7, 8; №0715.17.12 від 21.06.2017, види робіт: 2, машини, механізми, устаткування: 2; №0689.17.12 від 14.06.2017, види робіт: 18; №0813.19.12 від 14.08.2019; №0626.21.12 від 24.09.2021 експлуатація машин, механізмів, устаткування: 17, 19; №0625.21.12 від 24.09.2021, види робіт: 2, 11, 12, 166, 19, 20, машини, механізми, устаткування: 3, 15, 16, 17, 19; №1580.16.12 від 07.12.2016, експлуатація машин, механізмів, устаткування: 20; №1437.16.12 від 09.11.2016, експлуатація машин, механізмів, устаткування: 19; №1032.16.12 від 03.08.2016, експлуатація машин, механізмів, устаткування: 19; №1031.16.12 від 03.08.2016, види робіт: 2, машини, механізми, устаткування: 3, 16, 17, 18; №0888.16.12 від 24.06.2016, експлуатація машин, механізмів, устаткування: 17, машини, механізми, устаткування:3, 16, 17, 18; №0394.16.12 від 13.04.2016, експлуатація машин, механізмів, устаткування: 19; №0003.16.12 від 24.02.2016 вили робіт: 2, 23, експлуатація машин, механізмів, устаткування: 19, машини, механізми, устаткування: 9, 10, 12; №0002.16.12 від 24.02.2016 види робіт: 2, 11, 16, 19, 23, машини, механізми, устаткування: 15, 19.
Доводи представника відповідача про протиправність складання актів коригування вартості дизельного палива, що є порушенням умов договорів, спростовуються матеріалами справи, в яких наявні додаткова угода від 21.06.2022 №3 до договору від 20.08.2021 №1874 та додаткова угода від 30.03.2023 №10 до договору від 20.08.2021 №1791, в яких передбачено умови перерахунку дизельного палива, у разі зміни на нього вартості більше або менше ніж 10%», відповідно коригування вартості дизельного палива відбулось на договірних засадах.
Судом досліджено платіжні інструкції від 06.10.2024 №600021066, 25.01.2024 №600002145, від 08.12.2023 №600027166, від 15.01.2024 №600001630, №600001631, від 01.02.2024 №600002778, №600002779, від 24.11.2023 №600025294, №600025295, від 01.12.2023 №600026507, від 29.12.2023 №600028358, від 20.09.2024 №600021785, від 10.09.2024 №600021124, №600021125, від 16.08.2024 №600018861, від 27.08.2024 №600019462, від 30.12.2024 №600031227, від 30.08.2024 №600019861, №600019860, від 14.02.2025 №600004736, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеним господарським операціям з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ». Також матеріали справи містять перелік перепустків, які видані працівникам контрагента та журнали інструктажів з охорони праці, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МЕТКОМ ІНВЕСТ».
Взаємовідносини з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» відбувались на підставі договору від 10.06.2020 №950 – надання послуг з Охорони об`єктів охорони, в т.ч. виконання комплексу заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених Договором. ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» забезпечувало охорону вантажів при перевезенні залізною дорогою.
Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» надало послуги по охороні об`єктів Позивача та з/д вантажу, що в свою чергу підтверджують договір №950 про надання охоронних послуг по охороні вантажів у вагонах при транспортуванні в залізничному сполученні від 10.06.2020 року з додатками; рахунок на оплату №169 від 30.07.2024 на суму 65 664,00 грн. (ПДВ 10 944,00 грн.); акт надання послуг №169 від 30.07.2024; акт №482 від 18.07.2024; акт №483 від 18.07.2024; реєстр по акту №169 від 30.07.2024; рахунок на оплату №170 від 30.07.2024 на суму 65 664,00 грн. (ПДВ 10944,00 грн.); акт надання послуг №170 від 30.07.2024; акт №484 від 19.07.2024; акт №485 від 18.07.2024; реєстр по акту №170 від 30.07.2024; рахунок на оплату №171 від 30.07.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №171 від 30.07.2024; акт №340000000213 від 26.06.2024; акт №340000000214 від 26.06.2024; акт №340000000215 від 27.06.2024; акт №340000000216 від 27.06.2024; акт №340000000218 від 28.06.2024; акт №448 від 26.06.2024; акт №449 від 26.06.2024; акт №450 від 27.06.2024; акт №452 від 27.06.2024; акт №455 від 28.06.2024; акт №457 від 28.06.2024; акт №458 від 28.06.2024; реєстр по акту №171 від 30.07.2024; рахунок на оплату №172 від 30.07.2024 на суму 207 936,00 грн. (ПДВ 34656,00 грн.); акт надання послуг №172 від 30.07.2024; акт №459 від 28.06.2024; акт №471 від 01.07.2024; акт №472 від 01.07.2024; акт №474 від 02.07.2024; реєстр по акту №172 від 30.07.2024; рахунок на оплату №173 від 30.07.2024 на суму 257 184,00 грн. (ПДВ 42 864,00 грн.); акт надання послуг №173 від 30.07.2024; акт №340000000226 від 01.07.2024; акт №340000000227 від 02.07.2024; акт №340000000228 від 02.07.2024; акт №340000000229 від 03.07.2024; акт №473 від 02.07.2024; акт №475 від 03.07.2024; реєстр по акту №173 від 30.07.2024; рахунок на оплату №174 від 30.07.2024 на суму 103 968,00 грн. (ПДВ 17 328,00 грн.); акт надання послуг №174 від 30.07.2024; акт №340000000230 від 03.07.2024; акт №476 від 03.07.2024; акт №477 від 03.07.2024; реєстр по акту №174 від 30.07.2024; рахунок на оплату №175 від 30.07.2024 на суму 262 656,00 грн. (ПДВ 43 776,00 грн.); акт надання послуг №175 від 30.07.2024; акт №340000000231 від 03.07.2024; акт №340000000232 від 04.07.2024; акт №340000000233 від 05.07.2024; акт №340000000234 від 05.07.2024; акт №478 від 04.07.2024; акт №479 від 04.07.2024; реєстр по акту №175 від 30.07.2024; рахунок на оплату №176 від 30.07.2024 на суму 251 712,00 грн. (ПДВ 41 952,00 грн.); акт надання послуг №176 від 30.07.2024; акт №340000000235 від 05.07.2024; акт №340000000236 від 06.07.2024; акт №480 від 05.07.2024; акт №481 від 06.07.2024; реєстр по акту №176 від 30.07.2024; рахунок на оплату №177 від 30.07.2024 р. на суму 158 688,00 грн. (ПДВ 26 448,00 грн.); акт надання послуг №177 від 30.07.2024; акт №340000000237 від 06.07.2024; акт №340000000239 від 07.07.2024; реєстр по акту №177 від 30.07.2024; рахунок на оплату №178 від 20.08.2024 на суму 118 184,40 грн. (ПДВ 19 697,40 грн.); акт надання послуг №178 від 20.08.2024; акт №10 від 11.07.2024; акт №11 від 11.07.2024; акт №12 від 11.07.2024; інспекційний акт; рахунок на оплату №179 від 20.08.2024 на суму 78 789,60 грн. (ПДВ 13 131,60 грн.); акт надання послуг №179 від 20.08.2024; акт № 340000000257 від 26.07.2024; інспекційний акт; рахунок на оплату №180 від 20.08.2024 на суму 240 768,00 грн. (ПДВ 40 128,00 грн.); акт надання послуг №180 від 20.08.2024; акт №490 від 22.07.2024; акт №491 від 23.07.2024; акт №492 від 23.07.2024; акт №493 від 23.07.2024; акт №494 від 24.07.2024; акт №495 від 24.07.2024; акт №496 від 25.07.2024; акт №497 від 25.07.2024; реєстр по акту №180 від 20.08.2024; рахунок на оплату №182 від 20.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №182 від 20.08.2024; акт №511 від 30.07.2024; акт №512 від 31.07.2024; акт №513 від 31.07.2024; акт №514 від 31.07.2024; акт №515 від 01.08.2024; акт №516 від 02.08.2024; акт №517 від 02.08.2024; акт №519 від 03.08.2024; реєстр по акту №182 від 20.08.2024; рахунок на оплату №183 від 20.08.2024 на суму 229 824,00 грн. (ПДВ 38 304,00 грн.); акт надання послуг №183 від 20.08.2024; акт №340000000240 від 17.07.2024; акт №340000000241 від 20.07.2024; акт №340000000242 від 21.07.2024; акт №486 від 20.07.2024; акт №487 від 20.07.2024; реєстр по акту №183 від 20.08.2024; рахунок на оплату №185 від 20.08.2024 на суму 164 160,00 грн. (ПДВ 27 360,00 грн.); акт надання послуг №185 від 20.08.2024; акт №340000000245 від 22.07.2024; акт №340000000247 від 23.07.2024; акт №340000000248 від 24.07.2024; реєстр по акту №185 від 20.08.2024; рахунок на оплату №186 від 20.08.2024 на суму 164 160,00 грн. (ПДВ 27 360,00 грн.); акт надання послуг №186 від 20.08.2024; акт №340000000249 від 24.07.2024; акт №340000000250 від 24.07.2024; акт №340000000251 від 24.07.2024; реєстр по акту №186 від 20.08.2024; рахунок на оплату №187 від 20.08.2024 на суму 164 160,00 грн. (ПДВ 27 360,00 грн.); акт надання послуг №187 від 20.08.2024; акт №340000000252 від 24.07.2024; акт №340000000253 від 25.07.2024; акт №340000000254 від 25.07.2024; реєстр по акту №187 від 20.08.2024; рахунок на оплату №188 від 20.08.2024 на суму 164 160,00 грн. (ПДВ 27 360,00 грн.); акт надання послуг №188 від 20.08.2024; акт №340000000255 від 25.07.2024; акт №340000000256 від 26.07.2024; акт №340000000258 від 26.07.2024; реєстр по акту №188 від 20.08.2024; рахунок на оплату №190 від 20.08.2024 на суму 279 072,00 грн. (ПДВ 46 512,00 грн.); акт надання послуг №190 від 20.08.2024; акт №340000000262 від 28.07.2024; акт №340000000263 від 28.07.2024; акт №340000000264 від 29.07.2024; акт №340000000265 від 29.07.2024; акт №504 від 28.07.2024; акт №506 від 28.07.2024; акт №508 від 29.07.2024; реєстр по акту №190 від 20.08.2024; рахунок на оплату №191 від 20.08.2024 на суму 224 352,00 грн. (ПДВ 37 392,00 грн.); акт надання послуг №191 від 20.08.2024; акт №340000000269 від 02.08.2024; акт №340000000270 від 02.08.2024; акт №499 від 26.07.2024; реєстр по акту №191 від 20.08.2024; рахунок на оплату №192 від 20.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №192 від 20.08.2024; акт №340000000272 від 03.08.2024; акт №340000000273 від 04.08.2024; акт №340000000276 від 05.08.2024; реєстр по акту №192 від 20.08.2024; рахунок на оплату №193 від 20.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №193 від 20.08.2024; акт №340000000279 від 06.08.2024; акт №340000000281 від 06.08.2024; акт №520 від 03.08.2024; акт №521 від 04.08.2024; акт №522 від 04.08.2024; акт №523 від 05.08.2024; акт №526 від 07.08.2024; реєстр по акту №193 від 20.08.2024; рахунок на оплату №210 від 23.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №210 від 23.08.2024; акт №340000000266 від 31.07.2024; акт №340000000267 від 01.08.2024; акт №340000000268 від 01.08.2024; акт №340000000275 від 04.08.2024; акт №518 від 02.08.2024; реєстр по акту №210 від 23.08.2024; рахунок на оплату №213 від 23.08.2024 на суму 290016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №213 від 23.08.2024; акт №340000000283 від 06.08.2024; акт №340000000284 від 07.08.2024; акт №340000000285 від 08.08.2024; акт №524 від 06.08.2024; реєстр по акту №213 від 23.08.2024; рахунок на оплату №214 від 23.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №214 від 23.08.2024; акт №340000000286 від 08.08.2024; акт №340000000287 від 08.08.2024; акт №340000000288 від 09.08.2024; акт №340000000290 від 09.08.2024; реєстр по акту №214 від 23.08.2024; рахунок на оплату №215 від 23.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48336,00 грн.); акт надання послуг №215 від 23.08.2024; акт №340000000289 від 09.08.2024; акт №340000000291 від 09.08.2024; акт №340000000294 від 10.08.2024; акт №340000000290 від 09.08.2024; реєстр по акту №215 від 23.08.2024; рахунок на оплату №216 від 23.08.2024 на суму 290 016,00 грн. (ПДВ 48 336,00 грн.); акт надання послуг №216 від 23.08.2024; акт №340000000293 від 10.08.2024; акт №340000000295 від 11.08.2024; акт №340000000296 від 11.08.2024; реєстр по акту №216 від 23.08.2024.
Взаємовідносини з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» також відбувались на підставі договору від 20.04.2024 №685 – надання послуг з Охорони об`єктів охорони, в т.ч. виконання комплексу заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності Об`єктів охорони, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених Договором. ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» забезпечувало охорону вантажів при перевезенні залізною дорогою.
Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» надало послуги по охороні об`єктів Позивача та з/д вантажу, що в свою чергу підтверджують договір №685 про надання охоронних послуг від 30.04.2024 з додатками; рахунок на оплату №127 від 18.06.2024 на суму 1 524 821,76 грн. (ПДВ 254 136,96 грн.); акт надання послуг №127 від 30.06.2024; рахунок на оплату №153 від 23.07.2024 на суму 10822276,08 грн. (ПДВ 1803712,68 грн.); акт надання послуг №153 від 31.07.2024; рахунок на оплату №154 від 23.07.2024 на суму 112 439,23 грн. (ПДВ 18 739,87 грн.); акт надання послуг №154 від 31.07.2024; рахунок на оплату №155 від 23.07.2024 на суму 221 901,12 грн. (ПДВ 36 983,52 грн.); акт надання послуг №155 від 31.07.2024; рахунок на оплату №156 від 23.07.2024 на суму 7 027 452,00 грн. (ПДВ 1 171 242,00 грн.); акт надання послуг №156 від 31.07.2024; рахунок на оплату №157 від 23.07.2024 на суму 787 074,62 грн. (ПДВ 131 179,10 грн.); акт надання послуг №157 від 31.07.2024; рахунок на оплату №159 від 23.07.2024 на суму 103 993,34 грн. (ПДВ 17 332,22 грн.); акт надання послуг №159 від 31.07.2024; рахунок на оплату №158 від 23.07.2024 на суму 103 993,34 грн. (ПДВ 17 332,22 грн.); акт надання послуг №158 від 31.07.2024; рахунок на оплату №161 від 23.07.2024 на суму 675 956,74 грн. (ПДВ 112 659,46 грн.); акт надання послуг №161 від 31.07.2024; рахунок на оплату №162 від 23.07.2024. на суму 259 983,36 грн. (ПДВ 43 330,56 грн.); акт надання послуг №162 від 31.07.2024; рахунок на оплату №163 від 23.07.2024 на суму 1 715 890,18 грн. (ПДВ 285981,70 грн.); акт надання послуг №163 від 31.07.2024; рахунок на оплату №164 від 23.07.2024 на суму 6 797 042,64 грн. (ПДВ 1 132 840,44 грн.); акт надання послуг №164 від 31.07.2024; рахунок на оплату №166 від 23.07.2024 на суму 140 549,04 грн. (ПДВ 23 424,84 грн.); акт надання послуг №166 від 31.07.2024; рахунок на оплату №168 від 23.07.2024 на суму 109189,44 грн. (ПДВ 18 198,24 грн.); акт надання послуг №168 від 31.07.2024; рахунок на оплату №197 від 22.08.2024 на суму 7 027 452,00 грн. (ПДВ 1 171 242,00 грн.); акт надання послуг №197 від 31.08.2024; рахунок на оплату №199 від 22.08.2024 на суму 103 993,34 грн. (ПДВ 17 332,22 грн.); акт надання послуг №199 від 31.08.2024; рахунок на оплату №201 від 22.08.2024 на суму 51 996,67 грн. (ПДВ 8 666,11 грн.); акт надання послуг №201 від 31.08.2024; рахунок на оплату №202 від 22.08.2024 на суму 675 956,74 грн. (ПДВ 112 659,46 грн.); акт надання послуг №202 від 31.08.2024; рахунок на оплату №206 від 22.08.2024 на суму 51 996,67 грн. (ПДВ 8 666,11 грн.); акт надання послуг №206 від 31.08.2024; рахунок на оплату №208 від 22.08.2024 на суму 259 983,36 грн. (ПДВ 43 330,56 грн.); акт надання послуг №208 від 31.08.2024.
Доводи представника відповідача про відсутність у контрагента трудових та матеріально-технічних ресурсів спростовуються Актом перевірки, який містить інформацію, що у даного контрагента наявні основні засоби на загальну суму 24 090,4 тис.грн., працювало працівників у липні 2024 року – 532 особи, у серпні 2024 – 487 осіб, відповідно такі доводи судом не приймаються.
Суд критично ставиться до дій відповідача по оцінці кількості людино-днів, виходячи з презумпції дотримання таким контрагентом законодавства про працю. В цьому аспекті доцільно зауважити, що обставини дотримання законодавства про працю контрагентами позивача не є сферою його відповідальності та не мають юридичного значення для вирішення питання про реальність господарських операцій, оскільки визначальним є настання правових наслідків від таких операцій. В свою чергу відповідач не є суб`єктом контролю за дотриманням законодавства про працю в частині тривалості робочого часу, а відповідна перевірка уповноваженим органом не проведена. За таких обставин припущення відповідача є безпідставними.
Суд критично ставиться до доводів відповідача, який зазначає про ненадання до перевірки документів, оскільки будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції представником відповідача до матеріалів справи не додано.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на визнання ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ» ризиковим платником податків відповідно Критеріїв ризиковості платника податків на додану вартість, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019року №1165 як на аргумент, що підтверджує нереальність господарських операцій з позивачем.
Відповідно до п. 8 Критеріїв, ризикованими можуть визнаватися платники податків, щодо яких у податкових органів наявна податкова інформація, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
При цьому, податкова інформація та, як наслідок, рішення, ухвалені виключно на підставі такої інформації, не можуть бути використані як докази нереальності господарських операцій платника податків. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі №160/10973/22, від 29.06.2023 року у справі №420/1552/21, від 23.02.2023 року у справі №640/12451/20, від 22.09.2021 року у справі № 826/6155/17 та ін.
Посилання представником відповідача на наявність кримінальних проваджень судом не приймається до уваги, оскільки сама собою наявність кримінальних проваджень за фактами фіктивного підприємництва не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентами. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності своїх постачальників і реально отримати від них товари (роботи/послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 06.12.2023 року у справі № 520/19070/21
Судом досліджено платіжні інструкції від 02.09.2024 №600019950, від 02.10.2024 №600022836, №600022835, від 01.11.2024 №600025425, №600025426, заява про залік зустрічних однорідних вимог від 19.09.2024 №16, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеним господарським операціям з ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ». Також матеріали справи містять перелік перепустків, які видані працівникам контрагента та журнали інструктажів з охорони праці, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ГАРДА СЕКЮРІТІ».
Між Позивачем та ТОВ «ГУДВІЛ» укладено договір №2854 від 27.01.2022, відповідно до умов якого Вантажовласник (позивач) доручає, а Виконавець (ТОВ «ГУДВІЛ») приймає на себе зобов`язання організувати переважування, перевалку (вивантажування із залізничних вагонів і/або автотранспортних засобів, накопичення та зберігання на Складі, навантаження на орендовані Вантажовласником транспортні засоби та /або на транспортні засоби, надані покупцями металопродукції Вантажовласника, охорону металопродукції Вантажовласника, інформаційне обслуговування та документальне оформлення вантажів Вантажовласника на Складі, що розміщений за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 1-Ж. Факт надання Вантажовласнику послуг, передбачених цим Договором, підтверджується відповідним Актом прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт). Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ГУДВІЛ» надало послуги – послуги по перевалці арматури, компенсація послуг по залізниці, що в свою чергу підтверджують договір №2854 від 27.01.2022; рахунок-фактура №9260 від 31.05.2024. на суму 63 759,44 грн. (ПДВ 10 626,57 грн.); акт надання послуг №4006 від 31.05.2024; накопичувальна картка №01060701 від 01.06.2024; відомість №05060182 плати за користування вагонами; відомість №01060174 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 31.05.2024; відомість №01060175 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №01060700 від 01.06.2024; накопичувальна картка №31050697 від 31.05.2024; накопичувальна картка №31050696 від 31.05.2024; відомість №31050172 плати за користування вагонами; відомість №31050171 плати за користування вагонами; відомість №31050173 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 30.05.2024; відомість №30050170 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 29.05.2024; відомість №30050169 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №30050693 від 30.05.2024; накопичувальна картка №30050692 від 30.05.2024; накопичувальна картка №29050691 від 29.05.2024; накопичувальна картка №29050690 від 29.05.2024; накопичувальна картка №29050689 від 29.05.2024; накопичувальна картка №29050687 від 29.05.2024; відомість №29050167 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №29050684 від 29.05.2024; накопичувальна картка №29050683 від 29.05.2024; накопичувальна картка №29050682 від 29.05.2024; накопичувальна картка №29050681 від 28.05.2024; відомість №29050165 плати за користування вагонами; відомість №29050164 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 28.05.2024; накопичувальна картка №28050680 від 28.05.2024; відомість №28050163 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №27050679 від 27.05.2024; накопичувальна картка №27050678 від 27.05.2024; відомість №28050162 плати за користування вагонами; відомість №28050161 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 27.05.2024; накопичувальна картка №27050676 від 27.05.2024; накопичувальна картка №27050677 від 27.05.2024; відомість №26050159 плати за користування вагонами; відомість №26050158 плати за користування вагонами; відомість №26050160 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 25.05.2024; накопичувальна картка №27050674 від 27.05.2024; накопичувальна картка №25050668 від 25.05.2024; накопичувальна картка №25050667 від 25.05.2024; накопичувальна картка №25050666 від 25.05.2024; накопичувальна картка №24050660 від 24.05.2024; відомість №25050157 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 24.05.2024; відомість №24050155 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 23.05.2024; відомість №24050156 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №23050655 від 23.05.2024; накопичувальна картка №23050650 від 23.05.2024; відомість №23050153 плати за користування вагонами; відомість №23050152 плати за користування вагонами; відомість №23050154 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 22.05.2024; накопичувальна картка №22050649 від 22.05.2024; відомість №22050151 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 21.05.2024; відомість №22050150 плати за користування вагонами; відомість №22050149 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №21050645 від 21.05.2024; накопичувальна картка №21050643 від 21.05.2024; накопичувальна картка №21050644 від 21.05.2024; накопичувальна картка №21050646 від 21.05.2024; накопичувальна картка №21050638 від 21.05.2024; відомість №21050148 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 20.05.2024; відомість №16050145 плати за користування вагонами; відомість №16050147 плати за користування вагонами; відомість №15050142 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №17050627 від 17.05.2024; накопичувальна картка №16050617 від 16.05.2024; накопичувальна картка №16050619 від 16.05.2024; відомість №17050146 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 16.05.2024; відомість №16050144 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 15.05.2024; відомість №15050143 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 14.05.2024; накопичувальна картка №13050606 від 13.05.2024; накопичувальна картка №14050611 від 14.05.2024; накопичувальна картка №15050612 від 15.05.2024; накопичувальна картка №13050604 від 13.05.2024; відомість №10050136 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 09.05.2024; відомість №10050135 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №09050592 від 09.05.2024; накопичувальна картка №09050591 від 09.05.2024; накопичувальна картка №09050585 від 09.05.2024; накопичувальна картка №09050133 від 08.05.2024; відомість №09050134 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №08050583 від 08.05.2024; відомість №08050132 плати за користування вагонами; відомість №08050131 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 07.05.2024; відомість №06050130 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 05.05.2024; накопичувальна картка №05050570 від 05.05.2024; накопичувальна картка №06050574 від 06.05.2024; відомість №04050128 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 03.05.2024; відомість №04050129 плати за користування вагонами; накопичувальна картка №04050559 від 04.05.2024; накопичувальна картка №04050563 від 04.05.2024; накопичувальна картка №03050556 від 03.05.2024; відомість №03050127 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 02.05.2024; відомість №03050126 плати за користування вагонами.
Суд відхиляє доводи відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції. Доказів ненадання до перевірки документів матеріали справи не містять, відповідно такі доводи відповідача суд не приймає.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 13.08.2024 №600018629, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «ГУДВІЛ». Також матеріали справи містять перелік перепустків, які видані працівникам контрагента, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ГУДВІЛ».
Між Позивачем та ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА» укладено договір №975 від 31.05.2024. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА» поставило товар – наконечник, катушка, перемикач, що в свою чергу підтверджують договір №975 від 31.05.2024 з додатками; рахунок-фактура №СФ-ЮА0811 від 12.06.2024 на суму 205760,69 грн. (ПДВ 34 293,45 грн.); прибутковий ордер №5026101180; видаткова накладна №РН-0000751 від 20.08.2024; сертифікат відповідності.
Суд відхиляє доводи відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Критично суд ставиться до доводів представника відповідача щодо факту відсутності операцій по ланцюгу постачання, оскільки Акт перевірки містить інформацію про придбання ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА» товарно-матеріальних цінностей, які були поставлені позивачу, у ТОВ «ЕПРОТЕХ».
Судом досліджено платіжну інструкцію від 07.08.2024 №600017982, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ЕНЕРДЖІ ІНВЕСТ ЮА».
Між Позивачем та ТОВ «ІНТЕЗА» укладено договір №344 від 13.04.2023. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ІНТЕЗА» поставило товар – погружний насос, теплообмінник, насос вакуумний, що в свою чергу підтверджують договір №344 від 13.04.2023; рахунок на оплату №9 від 21.06.2024 на суму 882 000,00 грн. (ПДВ 147 000,00 грн.); прибутковий ордер №5025916867; видаткова накладна №7 від 21.06.2024; сертифікат №6 від 21.06.2024; рахунок на оплату №10 від 05.07.2024 на суму 773 779,65 грн. (ПДВ 122 296,61 грн.); прибутковий ордер №5025968616; видаткова накладна №8 від 05.07.2024; специфікація №7 від 18.04.2024; замовлення на поставку №4500429487 від 30.04.2024; сертифікат №7 від 05.07.2024; рахунок на оплату №12 від 05.08.2024 на суму 372 000,00 грн. (ПДВ 62 000,00 грн.); прибутковий ордер №5026062307; видаткова накладна №10 від 07.08.2024.
Суд відхиляє доводи відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції. Доказів ненадання документів при проведенні перевірки у матеріалах справи відсутні.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 09.09.2024 №600020651, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «ІНТЕЗА». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ІНТЕЗА».
Між Позивачем та ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» укладено договір №522 від 20.05.2022. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» поставило товар – стакан з носиком, окис ртуті, балон очисника, що в свою чергу підтверджують договір №522 від 20.05.2022; рахунок на оплату №хю000465 від 01.04.2024 на суму 29 904,00 грн. (ПДВ 4984,00 грн.); прибутковий ордер №5025955089; видаткова накладна №хю001593 від 03.07.2024; сертифікати якості; рахунок на оплату №хю000552 від 23.04.2024 на суму 98256,00 грн. (ПДВ 16 376,00 грн.); прибутковий ордер №5025895791; видаткова накладна №хю001413 від 13.06.2024; товарно-транспортна накладна №хю001413 від 13.06.2024; якісні показники від 05.2024; рахунок на оплату №хю000587 від 06.05.2024 на суму 151 940,00 грн. (ПДВ 9 940,00 грн.); прибутковий ордер №5025968414; видаткова накладна №хю001609 від 05.07.2024; гарантійний талон; рахунок на оплату №хю000616 від 09.05.2024 на суму 310680,00 грн. (ПДВ 51 780,00 грн.); прибутковий ордер №5026021444; видаткова накладна №хю001766 від 24.07.2024; гарантійний талон; рахунок на оплату №хю000621 від 15.05.2024 на суму 25 284,00 грн. (ПДВ 4 214,00 грн.); прибутковий ордер №5025895789; видаткова накладна №хю001414 від 13.06.2024; товарно-транспортна накладна №хю001414 від 13.06.2024; сертифікати якості; рахунок на оплату №хю000645 від 20.05.2024 на суму 2460,00 грн. (ПДВ 410,00 грн.); прибутковий ордер №5025871764; видаткова накладна №хю001331 від 06.06.2024; гарантійний лист; рахунок на оплату №хю000646 від 20.05.2024 на суму 45 612,00 грн. (ПДВ 7 602,00 грн.); прибутковий ордер №5025875700; видаткова накладна №хю001330 від 06.06.2024;
Між Позивачем та ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» (код ЄДРПОУ 38576300) укладено договір №273 від 08.02.2021. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» поставило товар - мікропробірка, що в свою чергу підтверджують договір №273 від 08.02.2021 з додатками; рахунок на оплату №ХЮ000367 від 11.03.2024 на суму 12 037,50 грн. (ПДВ 787,50 грн.); видаткова накладна №ХЮ001775 від 24.07.2024
Доводи відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції суд відхиляє.
Критично суд ставиться до доводів представника відповідача щодо факту відсутності операцій по ланцюгу постачання, оскільки Акт перевірки містить інформацію про придбання ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА» товарно-матеріальних цінностей, які були поставлені позивачу, у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ВЕСТХІМ УКРАЇНА», яке придбало їх у ТОВ ХІМЛАБОРРЕАКТИВ».
Судом досліджено платіжні інструкції від 20.09.2024 №600021853, №600021945, від 27.09.2024 №600022312, від 25.10.2024 №600024749, від 18.11.2024 №600027068, від 27.11.2024 №600027566, від 20.12.2024 №600030496, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеним господарським операціям з ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ЛОГІКЛАБГРУПА».
Між Позивачем та ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП» укладено договір №358 від 21.04.2022. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП» поставило товар - цанфа, що в свою чергу підтверджують договір №358 від 21.04.2022 з додатками; рахунок на оплату №1406 від 10.07.2024 на суму 50 889,60 грн. (пдв 8 481,60 грн.); прибутковий ордер №5026011869; видаткова накладна №1543 від 10.07.2024; експрес-накладна №59001183432217; сертифікат якості №198/24.
Доводи відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції, оскільки рахунок на оплату не є первинним документом, а на прибутковий ордер є внутрішньообліковим документом позивача, відповідно, підпис контрагента на ньому не передбачений, суд відхиляє.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 04.10.2024 №600023085, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, перелік перепустків, які виписані на працівників контрагента, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ПРОМУНІВЕРСАЛГРУП».
Між Позивачем та ТОВ «РІМ-2000» укладено договір поставки №1714 від 19.11.2020. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «РІМ-2000» поставило товар – відеокарта, процесор, пам`ять, жорсткий диск, системна плата, що в свою чергу підтверджують договір №1714 від 19.11.2020 р. з додатками; коригувальний рахунок №27190/02к1 від 01.08.2024 на суму 3 950,58 грн. (ПДВ 658,43 грн.); акт №42 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок №26991к1 від 01.08.2024 на суму 1 333,02 грн. (ПДВ 222,17 грн.); акт №46 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок №27154к1 від 01.08.2024 на суму 376,32 грн. (ПДВ 62,72 грн.); акт №41 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок №26698к1 від 01.08.2024 на суму 2 021,76 грн. (ПДВ 336,96 грн.); акт №45 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; платіжна інструкція №600016496 від 22.07.2024; коригувальний рахунок № 26866к1 від 16.08.2024 на суму 1 224,60 грн. (ПДВ 204,10 грн.); акт №48 зміни ціни від 16.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок № 26730к1 від 01.08.2024 на суму 165,24 грн. (ПДВ 27,54 грн.); акт №47 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок № 26682к1 від 01.08.2024 на суму 804,60 грн. (ПДВ 134,10 грн.); акт №39 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок № 26494к1 від 01.08.2024 на суму 412,32 грн. (ПДВ 68,72 грн.); акт №40 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок № 27190к1 від 01.08.2024 на суму 15 895,68 грн. (ПДВ 2 649,28 грн.); акт №43 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування; коригувальний рахунок № 27190/01к1 від 01.08.2024 на суму 1 364,40 грн. (ПДВ 227,40 грн.); акт №44 зміни ціни від 01.08.2024; розрахунок коригування.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжні інструкції від 20.12.2024 №600030484, від 31.01.2025 №600002976, від 22.07.2024 №600016496, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «РІМ-2000». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «РІМ-2000».
Між позивачем та ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004» укладено договір поставки №51 від 16.01.2024. відповідно до вказаного договору, ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004» поставило товар – твердосплавна пластина, що в свою чергу підтверджують договір №51 від 16.01.2024; рахунок на оплату №32 від 08.08.2024 на суму 70 293,60 грн. (ПДВ 11 715,60 грн.); прибутковий ордер №5026062711; видаткова накладна №32 від 08.08.2024 на суму 70 293,60 грн; товарно-транспортна накладна №р32 від 08.08.2024; гарантійний лист №080824-1 від 08.08.2024; рахунок на оплату №33 від 08.08.2024 на суму 3 077,64 грн. (ПДВ 512,94 грн.); прибутковий ордер №5026062709; видаткова накладна №33 від 08.08.2024 на суму 3 077,64 грн; товарно-транспортна накладна №р33 від 08.08.2024; гарантійний лист №080824-2 від 08.08.2024.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 16.12.2024 №600029866, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «УКРІНСПЕЦМАШ 2004».
Між Позивачем та ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» укладено договір №187 від 03.03.2023. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» поставило товар – природний газ, що в свою чергу підтверджують договір №187 від 03.03.2023; акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2024.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про ненадання документів до перевірки, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, а сертифікат якості не є первинним документом та не відображається в бухгалтерському та податковому обліку.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 10.09.2024 №600021140, якою позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ».
Між Позивачем та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ» укладено договір №554 від 11.04.2024. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ» поставило товар – блок контролю опору, що в свою чергу підтверджують договір №554 від 11.04.2024 з додатками; рахунок-фактура №рф-0000007 від 19.07.2024 на суму 800880,00 грн. (ПДВ 133480,00 грн.); прибутковий ордер №5026011569; видаткова накладна №вн-0000005 від 19.07.2024; гарантійний талон №726 від 19.07.2024; технічний паспорт; рахунок-фактура №рф-0000011 від 09.08.2024 на суму 545280,00 грн. (ПДВ 90 880,00 грн.); гарантійний талон №771 від 09.08.2024; прибутковий ордер №5026073076; видаткова накладна №вн-0000010 від 09.08.2024; технічний паспорт; рахунок-фактура №рф-0000012 від 13.08.2024 на суму 227520,00 грн. (ПДВ 37920,00 грн.); прибутковий ордер №5026079077; видаткова накладна №вн-0000012 від 13.08.2024; гарантійний талон №786 від 13.08.2024.
Між Позивачем та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ» укладено договір №269 від 12.03.2024. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ» поставило товар – блок контролю рівня, що в свою чергу підтверджують договір №269 від 12.03.2024 р. з додатками; рахунок-фактура №рф-0000009 від 26.07.2024 на суму 81 000,00 грн. (ПДВ 13 500,00 грн.); прибутковий ордер №5026032627; видаткова накладна №вн-0000006 від 26.07.2024; технічний паспорт.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжні інструкції від 10.02.2025 №600004471, від 16.12.2024 №600029893, від 09.12.2024 №600028672, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, переліки перепустків, які виписані на працівників контрагента, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЕЛЕКТРОАПАРАТ».
Між Позивачем та ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» укладено договір №985 від 12.12.2022 року. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» поставило товар - бутара, що в свою чергу підтверджують договір №985 від 12.12.2022 з додатками; рахунок на оплату №250701 від 25.07.2024 на суму 336 000,00 грн. (ПДВ 56000,00 грн.); прибутковий ордер №5026032587; видаткова накладна №250701 від 25.07.2024; товарно-транспортну накладна №25/07 від 25.07.2024; сертифікат №45/1 від 13.06.2024; рахунок на оплату №250702 від 25.07.2024 на суму 336 000,00 грн. (ПДВ 56000,00 грн.); прибутковий ордер №5026032585; видаткова накладна №250702 від 25.07.2024; товарно-транспортну накладна №25/07 від 25.07.2024; сертифікат №45/2 від 13.06.2024.
Між Позивачем та ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» укладено договір №526 від 15.06.2022. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» поставило товар – клапан тифону, що в свою чергу підтверджують договір №526 від 15.06.2022 з додатками; рахунок на оплату №0108 від 01.08.2024 на суму 114 048,00 грн. (ПДВ 19008,00 грн.); прибутковий ордер №5026053142; видаткова накладна №0108 від 01.08.2024; паспорт якості №65 від 10.06.2024; рахунок на оплату №1408 від 14.08.2024 на суму 114048,00 грн. (ПДВ 19 008,00 грн.); прибутковий ордер №5026083929; видаткова накладна №1408 від 14.08.2024; паспорт якості №73 від 15.07.2024.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про дефектність документів, які є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо факту відсутності операцій по ланцюгу постачання, оскільки Акт перевірки містить інформацію про придбання ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ» товарно-матеріальних цінностей, які були поставлені позивачу, у ТОВ «ТК «ЛОКОМОТИВ-СНАБ».
Судом досліджено платіжні інструкції від 13.09.2024 №600021429, від 18.10.2024 №600024362, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеній господарській операції з ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, переліки перепустків, які виписані на працівників контрагента, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ГІРНИЧО-РУДНІ ТЕХНОЛОГІЇ».
Між Позивачем та ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» укладено договір поставки №114 від 25.01.2024. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ» поставило товар – свердла спиральні, надфілі, ключі трубні важильні, пасатіжі, набір електромонтера, що в свою чергу підтверджують договір №114 від 25.01.2024 з додатками; рахунок на оплату № 240 від 09.08.2024 на суму 547,56 грн. (ПДВ 91,26 грн.); прибутковий ордер №5026093158; видаткова накладна №234 від 09.08.2024 р. на суму 547,56 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024; рахунок на оплату № 183 від 26.06.2024 на суму 41900,63 грн. (ПДВ 6 983,44 грн.); прибутковий ордер №5025968532; видаткова накладна №181 від 26.06.2024 на суму 41 900,63 грн; рахунок на оплату № 213 від 03.07.2024 на суму 2448,00 грн. (ПДВ 408,00 грн.); видаткова накладна №208 від 03.07.2024 на суму 2448,00 грн; прибутковий ордер №5025979383; рахунок на оплату № 182 від 26.06.2024 на суму 2785,56 грн. (ПДВ 464,26 грн.); прибутковий ордер №5025979475; видаткова накладна №180 від 26.06.2024 на суму 2 785,56 грн; рахунок на оплату № 182 від 26.06.2024 на суму 2832,36 грн. (ПДВ 472,06 грн.); видаткова накладна №180 від 26.06.2024 на суму 2832,36 грн; гарантійний лист №9 від 03.07.2024; рахунок на оплату № 241 від 09.08.2024 на суму 244,80 грн. (ПДВ 40,80 грн.); прибутковий ордер №5026093162; видаткова накладна №235 від 09.08.2024 р. на суму 244,80 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024; рахунок на оплату №239 від 09.08.2024 на суму 19,08 грн. (ПДВ 3,18 грн.); прибутковий ордер №5026093160; видаткова накладна №233 від 09.08.2024 на суму 19,08 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024; рахунок на оплату № 238 від 09.08.2024 на суму 36 900,00 грн. (ПДВ 6 150,00 грн.); прибутковий ордер №5026093156; видаткова накладна №232 від 09.08.2024 на суму 36900,00 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024; рахунок на оплату №232 від 09.08.2024 на суму 6840,00 грн. (ПДВ 1 140,00 грн.); прибутковий ордер №5026093132; видаткова накладна №226 від 09.08.2024 на суму 6 840,00 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024; рахунок на оплату №234 від 09.08.2024 на суму 44 460,00 грн. (ПДВ 7 410,00 грн.); прибутковий ордер №5026093127; видаткова накладна №228 від 09.08.2024 на суму 44460,00 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024; рахунок на оплату № 243 від 09.08.2024 на суму 17100,00 грн. (ПДВ 2850,00 грн.); прибутковий ордер №5026093130; видаткова накладна №237 від 09.08.2024 на суму 17 100,00 грн; гарантійний лист №10 від 09.08.2024.
Суд відхиляє доводи відповідача про дефектність документів, оскільки вони є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції.
Судом досліджено платіжні інструкції від 09.09.2024 №600020676, від 13.11.2024 №600026680, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеним господарським операціям з ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ». Також матеріали справи містять докази отримання товарно-матеріальних цінностей та їх оприбуткування, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ НВП «СПЕЦІНСТРУМЕНТ».
Між Позивачем та ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» укладено договір №166 від 30.01.2020. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» виконало роботи – ремонт електроустаткування, що в свою чергу підтверджують договір №166 від 30.01.2020 року з додатками; рахунок №431 від 28.02.2023 на суму 265 235,96 грн. (ПДВ 44 205,99 грн.); рахунок №431; акт №166-17-02 прийому виконаних підрядних робіт; акт №166-17-02 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; акт №166-17-02 на використані при ремонті матеріали.
Між Позивачем та ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» укладено договір №142 від 31.01.2020. Відповідно до вказаного Договору, ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС» виконало роботи – обслуговування енергетичного та механічного устаткування, що в свою чергу підтверджують договір №142 від 31.01.2020 року з додатками; рахунок №429 від 28.02.2023 на суму 349 653,10 грн. (ПДВ 58 275,52 грн.); рахунок №429; акт №142-15-02 прийому виконаних підрядних робіт; акт №142-15-02 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; акт №142-15-02 на використані при ремонті матеріали; рахунок №430 від 28.02.2023 на суму 400 864,90 грн. (ПДВ 66 810,82 грн.); рахунок №430; акт №142-16-02 прийому виконаних підрядних робіт; акт №142-16-02 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; акт №142-16-02 на використані при ремонті матеріали; рахунок №416 від 27.02.2023 на суму 1 133 877,16 грн. (ПДВ 188 979,53 грн.); рахунок №416; акт №142-10-02 прийому виконаних підрядних робіт; акт №142-10-02 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; акт №142-10-02 на використані при ремонті матеріали; рахунок №417 від 27.02.2023 на суму 655 461,71 грн. (ПДВ 109 243,62 грн.); рахунок №417; акт №142-11-02 прийому виконаних підрядних робіт; акт №142-11-02 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; акт №142-11-02 на використані при ремонті матеріали; рахунок №475 від 26.04.2023 на суму 1801149,94 грн. (ПДВ 300191,66 грн.); рахунок №475; акт №142-11-04 прийому виконаних підрядних робіт; акт №142-11-04 на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей; акт №142-11-04 на використані при ремонті матеріали.
Суд відхиляє доводи відповідача про дефектність документів, оскільки вони є незначними та несуттєвими та не впливають на ідентифікацію господарської операції. Крім того недоліки документів, на яких наполягає представник відповідача не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», а відтак не впливають на висновки про реальність господарської операції.
Судом досліджено платіжну інструкцію від 04.08.2023 №600016324 та Заяву про залік зустрічних однорідних вимог, якими позивач підтвердив понесені реальні витрати по вищезазначеним господарським операціям з ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС». Також матеріали справи містять докази отримання та використання основних та допоміжних матеріалів при виконанні робіт, що в сукупності доводить реальний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ «МЕТАЛУРГСЕРВІС ПЛЮС».
Отже, досліджуючи висновки акту перевірки щодо нереальності господарських операції з наведеними вище контрагентами позивача, відповідач здебільшого посилається на недостатню кількість трудових та матеріальних ресурсів у таких контрагентів, прийнятих стосовно деяких контрагентів рішення про відповідність їх критеріям ризиковості платника податків, відсутність, згідно реєстру податкових накладних, факту придбання таких товарів/послуг по ланцюгу операцій та наявність дефектів на деяких первинних документах.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року по справі №160/3364/19 виснувала, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Враховуючи сталу та послідовну практику Верховного Суду у такій категорії спорів, Верховний Суд неодноразово висловлювався про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Цей підхід підтримано і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року по справі №160/3364/19.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства добросовісним платником податку. Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постанові від 30 вересня 2021 року у справі №400/1986/19. У постанові від 03 вересня 2019 року у справі №810/3790/17 Верховний Суд також вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Принципом бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону №996, так само характеризується і податковий облік, є превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Цей же принцип знайшов відображення й у частині другій статті 9 Закону №996-XIV, відповідно до якої неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Такі висновки щодо реального виконання господарської операції, що породжує право платника податків на податковий кредит та зменшення фінансового результату до оподаткування на суму витрат, зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року по справі №160/3364/19, де зазначила, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Серед недоліків відповідач зазначає невідповідність номенклатури товару, відсутність ініціалів особи, яка приймала товар, відсутність ПІБ особи, яка здавала товар на склад позивача тощо. Суд зазначає, що рух товарів підтверджено сукупністю первинних документів, які надані до матеріалів справи, а певні недоліки не мають істотного характеру, який би унеможливив ідентифікувати характер операції, кількість товару, часу її вчинення. До того ж, рух активів сторін за дослідженими договорами, доводять відмітки (штампи) контрольно-пропускних пунктів позивача, проставленими на видаткових накладних, які підтверджують перетин товару на територію позивача.
Щодо тверджень представника відповідача про те, що під час перевірки не надавались ТТН (виписані контрагентами позивача), залізнодорожні накладні, відвісні, постові відомості, реєстри перепусток, сертифікати якості товарів, та паспорти, що підтверджують походження товару, документи що підтверджують проходження інструктажу працівниками контрагента тощо, суд погоджується з висновками позивача про те, що ці документи у контексті статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є первинними документами, якими підтверджується фактичне вчинення господарської операції, а тому не є первинними документами, які позивач зобов`язаний надати в ході перевірки, за виключенням тієї обставини, коли відповідач конкретно їх визначив у запиті. До того ж, в разі не надання платником податків в ході проведення перевірки документів, або не надання документів в повному обсязі, контролюючим органом застосовуються відповідні штрафні санкції, проте, до матеріалів справи відповідні докази не надавались, відповідно, такі обставини не підтверджені.
Суд зазначає, що абзацом першим пункту 44.6 статті 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Такі положення кореспондуються із закріпленим у абзаці першому пункту 85.2 статті 85 ПК України обов`язком платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому суд враховує практику Верховного Суду, викладену, зокрема у постановах від 27 квітня 2022 року по справі №20/13197/20, від 22 червня 2022 року по справі №826/13633/17, за якою наслідки, передбачені пунктом 44.6. статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; зберігання яких є законодавчим обов`язком платника податків; вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.
Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких має опосередковуватись ті чи інші господарські операції.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий не доведе зворотне.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2023 року у справі №420/4803/19.
Щодо посилань відповідача на те, що правочини, укладені з цими контрагентами, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ним, підтвердженням чого, на думку контролюючого органу, є наявність податкової інформації про відсутність у цих підприємств необхідних для здійснення господарської діяльності трудових та виробничих ресурсів, транспортного, виробничого та торгівельного обладнання, основних засобів, а також складських приміщень тощо суд зазначає, що жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів (робіт, послуг) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий не доведе зворотне.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2023 року у справі № 420/4803/19.
Крім того, можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.
Умовами ст. 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.
Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 №820/4648/13-а.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року по справі №804/959/16 зазначив, що визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення фактичного руху активів в процесі виконання укладених договорів, і таке дослідження має бути здійснено на підставі первинних документів, які мають бути належним чином оформлені, в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення таких операцій і є підставою для формування податкового обліку платника податків. У справі, що розглядається, позивачем було надано до судів першої та апеляційної інстанції оформлені у відповідності до вимог чинного податкового законодавства первинні документи (договори, договори постачання, накладні та податкові накладні, видаткові накладні, документи на підтвердження здійснення оплати по договорам укладеним з відповідними контрагентами, посвідчення відповідності, рахунки-фактури, копії довіреностей на відповідних відповідальних осіб за постачання/прийняття матеріальних цінностей (товарів), документи на перевезення товарів (містять всю необхідну інформацію щодо транспортування продукції, а саме: найменування вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, пункт навантаження/розвантаження, найменування вагону, прізвища та підписи відповідальних осіб, відомості про вантаж, маса товару, підпис та печатка перевізника) та їх розвантаження на складські приміщення та інші документи), які містять усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій. В свою чергу, контролюючим органом не було доведено та надано судам попередніх інстанцій належних доказів відсутності реального характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентами за перевіряємий відповідачем період.
Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі № 816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі № 520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 140/1845/19, від 18 листопада 2022 року виснував, що відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Посилання відповідача в акті перевірки на відсутність у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів суд вважає необґрунтованими, оскільки в відповідачем в акті перевірки не наведено, скільки саме та яким чином податковим органом розраховувалась кількість «необхідних» трудових ресурсів для здійснення тієї чи іншої господарської операції, як з постачання ТМЦ так і з надання послуг, якими нормативними актами відповідач при цьому керувався.
Таким чином, на переконання суду, відповідач фактично інтерпретував інформацію, яка ґрунтується виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо контрагентів платника та дослідження первинних документів. А отже, таке припущення було зроблено не на користь позивача та всупереч статті 62 Конституції України, яка містить презумпцію невинуватості позивача.
В ході розгляду справи представник відповідача пояснив, що будь-яких зустрічних перевірок контрагентів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» контролюючими органами не проводилось, позови про визнання недійсними жодної з господарських операцій позивача з його контрагентами до суду податковим органом не подавалось.
Аналогічна позиція щодо проведення зустрічних перевірок контрагентів викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №П/811/217/17.
Матеріалами справи підтверджено, що первинні бухгалтерські документи в повній мірі відповідають вимогам частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
В обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів та його контрагентів по ланцюгу постачання, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
Суд зазначає, будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом у постанові від 06.06.2023 у справі № 640/11558/20. Підстав для відступу судом від даної правової позиції не вбачається.
Суд вважає за необхідне зазначити, що жодна норма законодавства не встановлює обов`язку покупця бути обізнаним про джерело походження товару та обов`язку з контролю за дотриманням попередніми контрагентами постачальника правил оподаткування. Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.
Аналогічний правовий висновок містяться в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі № 820/6980/14 та від 12.03.2019 року у справі N 804/9057/13-а.
Тож, допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.
Суд звертає увагу, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
У відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т. ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Аналогічну правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 року у справі № 824/942/13, від 14.03.2018 року у справі N 803/1198/16.
При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.
Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 року у справі № 814/1439/17.
В контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.
В свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
У пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Так, наведені інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 74 КАС України. Чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.
Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише, ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 803/1198/16.
Суд зазначає, що висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі податкової інформації наданої іншим контролюючим органом, а також аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДПС, проте така податкова інформація, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.
Аналогічну правову позицію підтримано у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №815/5381/16.
Суд розглядає, як окрему підставу позову, як протиправність застосування штрафних санкцій (фінансових) санкції у розмірі 50% у зв`язку із повторним протягом 1095 днів вчиненого умисного порушення норм податкового законодавства згідно з п.123.3 ст. 123 ПК України та зазначає таке.
Судом встановлено, що відповідач в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 27.11.2024 року №991/32-00-07-03-19 нарахував позивачу штрафні санкції у розмірі 50% від завищеної суми бюджетного відшкодування ПДВ.
Пункт 123.3 ст.123 Податкового кодексу України наголошує, що діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Тобто кваліфікуючі ознаки застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 50% є повторність вчиненого умисно діянь платником податків, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу.
Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що позивач безпідставно посилається на ту обставину, що ухвалою Верховного Суду від 07.01.2025 року було відмовлено Східному МУ ДПС у відкритті касаційного провадження у справі №160/29344/23, в рамках якої оскаржувалось ППР від 17.10.2023 року №000/964/32-00-07-06-19, з урахуванням наявності якого Східним МУ ДПС і було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50%, так як позивач не враховує, що станом на момент прийняття ППР від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19, яке є предметом оскарження в даній справі, вищезазначене ППР ще не було скасоване остаточно та його оскарження тривало.
З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 17.10.2023 року №000/964/32-00-07-06-19, з урахуванням наявності якого Східним МУ ДПС і було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50%, визнано протиправним та скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі №160/29344/23, яке набрало законної сили 27.06.2024. Ухвалами Верховного Суду від 01.08.2024 року, від 09.09.2024 року, від 17.10.2024 року касаційні скарги Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №160/29344/23 повернуто особі, яка її подала.
Таким чином, станом на момент прийняття ППР від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 відсутні були підстави для застосування штрафу у розмірі 50%, оскільки не підтверджений факт повторності.
Згідно п. 111.4. ст. 111 Податкового кодексу України особа вважається такою, що вчинила правопорушення повторно, якщо вона була притягнута до відповідальності у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому положення п.123.3. ст. 123 Податкового кодексу України передбачають відповідальність за діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів.
Окрім цього, приписами статті 123 Податкового кодексу України встановлено відповідальність платника податків, саме за несплату (неперерахування) податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.
Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку є податковим правопорушенням.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.07.2023 року у справі №640/5568/21.
Відповідачем не надано до суду доказів притягнення позивача до відповідальності за п.123.2. ст.123 Податкового кодексу України (копії відповідних податкових повідомлень-рішень), в зв`язку з чим повторність відсутня.
Відповідно до статті 1 ПК України порядок справляння податків і зборів їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлюється цим Кодексом.
Законом України від 16.01.2020 №466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон №466) внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Також, Законом №466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.
Податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, невжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.
Суд відмічає, що ПК України не містить визначення поняття «вина», однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст.112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Отже, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Суд зазначає, що згідно п.109.3 ст.109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу.
У всіх інших випадках визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (абзац другий п.109.1 ст.109 ПК України).
У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125 1.2 – 125 1.4 статті 125 1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (абзац другий п.109.3 ст.109 ПКУ).
Юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу на підставі пункту 123.3 ст. 123 Податкового кодексу України, є обов`язок доведення контролюючим органом умислу платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.12.2022 року по справі №520/9294/21, від 03.08.2023 року по справі №520/22505/21, від 22.08.2023 року по справі №520/18519/21.
У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, то останній не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Водночас, положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків (п. 112.7 ст. 112 ПКУ).
Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.08.2023 по справі №520/22505/21.
Зважаючи на зазначене, суд зазначає, що відповідальність за скоєння податкового правопорушення, що передбачена, у тому числі пунктом 123.3 ст.123 ПК України настає лише у разі, коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, платника податку не можливо буде притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Виходячи з аналізу положень пункту 123.3 ст.123 ПК України, юридичним фактом, з яким пов`язується відповідальність у вигляді штрафу, є обов`язок доведення контролюючим органом скоєння платником податків податкового правопорушення, а саме: що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але платником податків умисно не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, умисно вчинив ці дії.
На ст. 23 Акту зазначено наступне щодо вини ПАТ «АМКР»:
«Вина ПАТ «АМКР» полягає у тому, що суб`єкт господарювання міг дотриматися правил і норм, визначених цим Кодексом, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, за сукупністю обставин платник податків віднісся без належної обачності до вибору контрагентів, а відтак метою платника було отримання податкової «преференції». Платник податків створив формальний документообіг між кількома суб`єктами господарювання-контрагентами (відсутність (незначна наявність) основних засобів, відсутність фактичних виробників (виконавців) по ланцюгу постачання тощо, наявна несплата, недекларування податків чи сплата в мінімальному обсязі по ланцюгу) задля мінімізації сплати податкових зобов`язань (формування податкового кредиту, що непідтверджений реально здійсненими операціями за рухом товару) тобто з усвідомленням настання шкідливих наслідків для бюджету. Вказані дії умисні, за сукупністю обставин, оскільки саме цей платник податків зменшив податкові зобов`язання на суму податкового кредиту, сформованого по податковим накладним».
Судом встановлено, що відповідачем у акті перевірки не зазначено жодних обґрунтувань, чому до позивача необхідно застосувати положення пункту 123.3 ст.123 ПК України, та з яких підстав відповідач дійшов висновку, що позивач діяв умисно, а також не наведено такого у межах провадження по даній справі.
Отже, відповідачем обрано неналежний розмір штрафної санкції. Водночас, як вже вказав суд, штрафна санкція в будь-якому випадку застосовується в разі допущення порушення, яке в цій справі відсутнє, в зв`язку з чим до позивача не підлягає застосуванню штрафна санкція в будь-якому розмірі.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.
Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідач не довів правомірність прийнятого ним рішення, а тому позовну заяву слід задовольнити.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.11.2024 №991/32-00-07-03-19 форми В1.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 43968079) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (код ЄДРПОУ 24432974) суму сплаченого судового збору у розмірі 30280,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 06 жовтня 2025 року.
Суддя О.В. Єфанова