Справа № 455/506/26
Провадження № 2/455/489/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

12 травня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Івасенко С.М.,
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
учасники справи - не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" (надалі - позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором №1186153 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 27.10.2020 року (надалі - кредитний договір) у розмірі 4000,00 грн та судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач уклав кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (надалі - кредитор). Кредитор свої обов`язки виконав - надав кредит. Кредитор свої обов`язки виконав - надав кредит. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконав , що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому, кредитор відступив право вимоги за кредитним договором позивачу, який і набув право вимоги.

24 березня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд не визнавав явка сторін обов`язковою.
За клопотанням позивача витребував від АТ КБ »ПРИВАТБАНК» фінансові та інші документи, які мають значення для правильного вирішення справи, 07.04.2026 року АТ КБ »ПРИВАТБАНК» виконало вимогу суду та надало витребувані документи та інформацію. 

Судове засідання, призначене на 23 квітня 2026 року, суд відклав на 12 травня 2026 рік, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином через електронний суд і який не проінформував суд про причини неявки. Відзиву не подав.
В судове засідання, призначене на 12 травня 2026 рік , сторони не з`явилися.
Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд.
В п.3 резолютивної частини позовної заяви позивач просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідач повідомлений про місце, дату та час судового засідання шляхом скерування судової повістки про виклик в його електронний кабінет, яку отримав 26 квітня 2026 року.
Суд також повідомляв відповідача про судове засідання через електрону пошту та СМС повідомлення на засоби зв`язку, зазначені в позовній заяві. Електронні сповіщення відповідач отримав 24.04.2026 року.
Суд вжив всі передбачені процесуальним законом заходи, однак в судове засідання, сторони не з`явилися.
Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

27.10.2020 року кредитор та відповідач уклали кредитний договір.
Кредитний договір сторони уклали за допомогою ІТС кредитора, доступ до якої забезпечучувався відповідачу через Вебсайт або Мобільний додаток відповідно до п.1.1. кредитного договору
Кредитор зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. (пункт 1.2.) на строк 30 днів ( пункт 1.3.). Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах , визначених в розділі 4 кредитного договору. Знижена процентна ставка становила 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовувалась за умови виконання позичальником певних умов, визначених в п. 1.4.1. кредитного договору. Стандартна процентна ставка становила 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом ( п.1.4.2.).
Відповідач не дотримався умов для нарахування плати за користування кредитом за зниженою процентною ставкою.
Нарахування процентів здійснювалось на залишок фактичної суми заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення (п.3.1.). 
До періоду розрахунків процентів включається день надання та не включає дату повернення кредиту, крім випадку, коли в межах строку кредитування відбулася пролонгація строку кредитування відповідно до розділу 4 кредитного договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту і в нову дату повернення кредиту ( п.3.2.).
Мета отримання кредиту: задоволення особистих потреб (п. 1.5.).
Кредитор надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку позичальника, зазначену ним в особистому кабінеті, НОМЕР_1 . (п. 2.1.).
Пролонгація строку кредитування здійснювалась шляхом укладення додаткової угоди до кредитного договору в порядку, передбаченому розділом 4 кредитного договору.
Внесення змін та доповнень до кредитного договору оформлювалася шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод (п.8.1.).

Кредитний договір містить і інші умови, пов`язані з його укладенням та виконанням.

Порядок укладення кредитного договору та його підписання узгоджено в розділі 9 кредитного договору.
Директор позивача підписав кредитний договір та додаток №1 до нього аналогом власноручного підпису з відтиском печатки, що відтворені засобами електронного копіювання відповідно до п. 9.8. кредитного договору. Відповідач підписав кредитний договір та додаток №1 до нього електронним цифровим підписом 27.10.2020 року в 10:14:44.

Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором (п.6.4.1.).

27 листопада 2020 року сторони уклали додатковий договір до кредитного договору, що підтверджується паперовою копією додаткової угоди до кредитного договору, який підписаний сторонами.
Строк користування кредитом продовжився до 28.12.2020 року ( п. 3.1. додаткового договору).
Процентна ставка - 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом ( п. 3.2. додаткового договору).
Інші умови залишилися без змін. 

Відповідач був ідентифікована відповідно до п. 1.1. шляхом перевірки правильності введення коду К746 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 . 
Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, 27.10.2020 року перерахував на картковий рахунок відповідача НОМЕР_3 кошти в сумі 4 000,00 грн, що підтверджується копією листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (ipay|) №1-1002 від 10.02.2026, номер транзакції в системі iPay.ua - 70478432.
АТ КБ`ПРИВАТБАНК» підтвердило, що на ім`я відповідача емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 27 жовтня 2020 року зараховано кошти в сумі 4000,00 грн, що підтверджується листом АТ КБ`ПРИВАТБАНК» від 30.03.2026 року №20.1.0.0.0/7-260325/107017-БТ.
Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована кредитором, станом на 20.04.2021 рік становила 7984,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 4000,00 грн. та по процентам - 3984,00 грн. Відповідач 27.11.2020 року сплатив 12,00 грн, 28.01.2021 року сплатив 5904,00 грн та 08.02.2021 року сплатив 1500,00 грн та були скеровані кредитором на погашення відсотків за користування кредитом. Проценти нараховані з 27.10.2020 року до 28.03.2021 року включно за процентною ставкою 1,90 % в день. За період з 27.10.2020 року до 25.11.2020 року проценти були нараховані за зниженою відсотковою ставкою 0,01% та були перераховані за ставкою 1,90 % оскільки відповідач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки.

21 квітня 2021 року кредитор та позивач уклали договір факторингу № ККЛУ-21042021, за яким новий кредитор набував права вимоги та мав сплатити за відступлення прав вимоги фінансування на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1.). Права вимоги переходило до нового кредитора після підписання сторонами договору факторингу та виконання позивачем вимог пункту 7.2. (сплата фінансування) договору факторингу ( п. 6.2.3.). В цей же день кредитор та новий кредитор підписали акт прийому-передачі реєстру боржників від 21.04.2021 року до договору факторингу № ККЛУ-21042021 та новий кредитор сплатив фінансування, що підтверджується копією платіжної інструкції № 29847 від 21.04.2021 року. Право вимоги за кредитним договором, стягнення заборгованості за яким, є предметом розгляду у цій справі позивач набув 21.04.2021 року, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників від 21.04.2021 року до договору факторингу № ККЛУ-21042021.

11.03.2026 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою №20666038. Повідомив відповідача про набуття права вимоги за кредитним договором та реквізити для сплати боргу, попередив про застосування інструментів примусового стягнення заборгованості.

Позивач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 

Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування» та Закону України`Про електронну комерцію».
Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України.
Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК.
Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується листом АТ КБ`ПРИВАТБАНК» від 30.03.2026 року №20.1.0.0.0/7-260325/107017-БТ. 
У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула.
В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідачки.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідачки. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості.
Водночас і відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань повністю.
Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Суд не погоджується із розрахованою сумою заборгованості за кредитом, оскільки така не відповідає умовам кредитного договору.
Суд встановив, що:
-розмір наданого кредиту - 4 000,00 грн;
-дата отримання кредиту - 27 жовтня 2020 рік;
-строк кредитування з врахуванням пролонгації відповідно до розділу 4 кредитного договору та укладеного додаткового договору від 27 листопада 2020 року становив 60 днів.
-дата повернення кредиту - 28.12.2020 рік.
-в межах строку кредитування кредитор ( первинний кредитор) нараховував відсотки за процентною ставкою 1,90 % - в абсолютному значені - 76 грн в день ( 4000 грн х 1,90%/100%). За період з 27.10.2020 року до 25.11.2020 року проценти були нараховані за зниженою відсотковою ставкою 0,01% та були перераховані за ставкою 1,90 % оскільки відповідач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки.
-проценти нараховувалися і в дату повернення кредиту і в нову дату повернення кредиту відповідно до п.3.2. кредитного договору.
-на погашення заборгованості по кредиту відповідач сплатив 7416,00 грн, які були розподілені на погашення процентів.

Отже, відповідач мав повернути кредитору чи його правонаступнику 4000,00 грн ( сума кредиту) + 4788 грн ( проценти за час користування кредитом в межах строку кредитування з врахуванням пролонгації відповідно до додаткового договору і сплатою процентів за день повернення кредиту та за новий день повернення кредиту після пролонгації, тобто за період з 27.10.2020 року до 28.12.2020 року включно, 76 грн*63дні)= 8788,00 грн.

З врахуванням сплаченої суми ( 7416,00 грн.) та положення п.1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» залишок заборгованості за кредитним договором становив 1372,00 грн (8788 грн -7416грн). І ця заборгованість є заборгованістю по кредиту, оскільки з погашеної суми 7416,00 грн повністю погашено проценти за час користування кредитом в межах строку кредитування ( 4788 грн), що відображено в розрахунку заборгованості кредитора, оскільки сплачені суми відповідача були скеровані на погашення процентів.
Суд відхиляє правомірність нарахування процентів за користування кредитом після 28.12.2020 року впродовж 90 днів відповідно до п. 3.1 кредитного договору.
Питання нарахування відсотків після закінчення строку кредитування неодноразово було на розгляді Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором ( див., наприклад, п. 141 постанови ВП ВС по справі № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року).
В п. 116 постанови ВП ВС по справі № 910/4518/16 від 05 квітня 2023 року зазначено про те, що:
Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Тому суд виснує, що після 28.12.2020 року кредитор мав право нараховувати проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Однак, згідно розрахунку кредитора, він не скористався правом на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, за розрахунками суду станом на дату відступлення права вимоги кредитора позивачу (21 квітня 2021 року) сума заборгованості за кредитним договором становила 1372,00 грн, яка складалася із тіла кредиту.
І саме таку суму кредитор відступив позивачу.

Тому позивач за кредитним договором набув право вимоги за кредитним договором в розмірі 1372,00 грн. заборгованості за кредитом.

Грунтуючись на здійснених розрахунках, суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1372,00 грн, яка складається із заборгованості по кредиту (тіла кредиту).
Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другоїстатті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2 662,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 13.03.2026 року.
Крім цього, представник позивача просить суд стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідачка не подавала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, визначеністаттею 141ЦПК України ( див постанову Верховного Суду по справі № 369/576/22 від 28 червня 2023).
Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положенняхст. 627 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України), принципу «pactasuntservanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому уст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/15191/19).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, основні засади (принципи) цивільного судочинства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 року № 910/7032/17).
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивач надав копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між ним та Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі керуючого партнера Усенка М.І. та акта № 1546 про надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 09.03.2026 року.
Відповідно до цього акта виконавцем надано, а клієнтом прийнято послуги, згідно з договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 відносно відповідача за кредитним договором на суму 8000,00 грн. Указану суму складають:
усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - тривалістю 30 хв.;
ознайомлення з матеріалами кредитної справи - тривалістю 2 год.;
погодження правової позиції клієнта у справі - тривалістю 30 хв.;
складання позовної заяви, з урахуванням правової позиції клієнта - 3 год. 30 хв. 
Суд зазначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатом, як усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, ознайомлення з матеріалами кредитної справи та погодження правової позиції клієнта у справі охоплюються послугою з підготовки та подання позовної заяви і не підлягають виокремленню ( подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Суд констатує, що спір, який є предметом розгляду у цій справі, для професійного правника є незначної складності, відноситься до категорії малозначних та типових справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. АО «Апологет» надає позивачу послуги правового характеру в таких категоріях спорів на постійній основі ( про що свідчить договір про правову допомогу), позовна заява є типовою, не містить складного та глибокого аналізу законодавства чи практики Верховного Суду, не містить детальних пояснень розрахованих сум заборгованості, їх відповідності умовам кредитного договору, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень є явно завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги необхідних та достатніх для підготовки та складання позовної заяви в такій категорії справ. При цьому, представником позивача жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним.
Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності витрат та розумності їх розміру, тобто відповідності понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої представником допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною позову, конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, є явно завищеним і непропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, обсяг наданих представником послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 4000, 00 гривень, оскільки саме такий розмір витрат вважає необхідним і неминучим для позивача, який залучив АО «Апологет» для надання професійної правничої допомоги.
Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 1372 грн, що становить 17,18% від заявленого розміру (1372,00 грн/7984,00 грн Х 100%), а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі: 457,40 (2662,40 грн х 17,18%/100%) грн - судовий збір та 687,20 (4000,00 грн х 17,18%/100%) грн - витрати на правничу допомогу. 

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" заборгованість за договором №1186153 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 27.10.2020 року у розмірі 1372 грн грн 00 коп ( одну тисячу триста сімдесят дві гривні 00 коп).
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" судові витрати, що становлять 457 грн 40 коп. (чотириста п`ятдесят сім гривень 40 копійок) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" судові витрати, що становлять 687 грн 20 коп. (шістсот вісімдесят сім гривень 20 копійок) витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 12 травня 2026 року.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал", місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код юридичної особи в ЄДР 35234236,.
відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя С.М. Івасенко