Віньковецький районний суд Хмельницької області

Справа № 670/133/26
Провадження № 2/670/205/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року селище Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Мамаєва В.А.
за участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.
представника позивача Сердійчук Я.Я.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 10.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2085893 (надалі Договір). Відповідно до умов Договору Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 20000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі та надало ОСОБА_1 кредит у сумі 20000 грн строком на 360 днів. Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 73799 грн 96 коп., в тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 19999 грн 98 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 38000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами з дня відступлення права вимоги - 14199 грн 98 коп.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 1600 грн 00 коп. 26.11.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 26-11/2025, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 2085893 від 10.02.2025 року.Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором № 2085893 від 10.02.2025 року в сумі 73799 грн 96 коп., судовий збір в сумі 2662 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 25000 грн 00 коп.
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача Сердійчук Я.Я. у судове засідання не з`явилася, але при зверненні до суду із позовною заявою заявила клопотання, у якому просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзив на позов, а тому суд вважає можливим відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення).
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27.05.2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Судом встановлено, що 10.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2085893 (надалі Договір). Після проведення необхідної перевірки ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) на номер 380675398481 одноразовий ідентифікатор М119, після введення якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Відповідно до Договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає відповідачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1. Договору). Відповідно до п.п. 1.2., 1.4. Договору сторонами визначено суму (загальний розмір) кредиту - 20000,00 грн; кредит надається строком на 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в графіку платежів (Додаток № 1 до Договору). Згідно з п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом складає 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника № НОМЕР_1 .
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконало та надало останньому кредит, в тому числі шляхом зарахування кредитних коштів в сумі 20000,00 грн на його платіжну карту № НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТОВ «ПАЙТЕК» № 20251127-1637 від 27.11.2025 року та випискою про рух коштів за період 10.02.2025-20.02.2025 по картці № 4441-1110-4508-8055 ОСОБА_1 , складеною АТ «Універсал Банк» 23.03.2026 року.
Картка № 4441-1110-4508-8055 належить саме відповідачу, що підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 24.03.2026 року № БТ/Е-9763, фінансовим номером телефону є НОМЕР_3 .
26.07.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 26-11/2025, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 2085893 від 10.02.2025 року, що укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 . Перехід права вимоги до фактора (п. 3.1.3 Договору № 26-11/2025) підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26.11.2025 року та платіжною інструкцією № 0581580000 від 26.11.2025 року. Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/2025 від 26.11.2025 року відповідач ОСОБА_1 у списку рахується за № 1493, загальна сума заборгованості за кредитом 59599 грн 98 коп.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Частинами 1 та 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
Електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Закон України «Про електронну комерцію» (надалі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною 12 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем за кредитним договором, станом на 05.02.2026 року за відповідачем ОСОБА_1 утворилась заборгованість в сумі 73799 грн 96 коп., в тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 19999 грн 98 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 38000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами з дня відступлення права вимоги - 14199 грн 98 коп.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 1600 грн 00 коп.
За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредиту та процентам підлягають до задоволення та відповідно до вимог ст. ст. 512, 514, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2085893 від 10.02.2025 року в розмірі 72199 грн 96 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 19999 грн 98 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 38000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами з дня відступлення права вимоги - 14199 грн 98 коп.
Що ж стосується вимоги позивача про стягнення 1600 грн 00 коп. пені/штрафів, то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки пеня/штрафи нараховано за період з 11.05.2025 року по 10.06.2025 року, а відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 73799 грн 96 коп. (19999,98+38000,00+14199,98+1600,00), а задоволено на суму 72199 грн 96 коп. (19999,98+38000,00+14199,98), тобто на 97,83 % (72199,96х100:73799,96). Тому стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2604 грн 63 коп. (2662,40х97,83%), сплата якого позивачем підтверджується платіжною інструкцією № 0615960087 від 23.02.2026 року.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило.
Судові витрати на професійну правничу допомогу позивачем заявлені у сумі 25000 гривень, які обґрунтовуються договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року; прайс-листом АО «Лігал Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги № 1141 від 01.01.2026 року; витягом з акту № 27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року. 
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15 та від 05.07.2023 року у справі № 911/3312/21 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 визначено наступне:
«141. Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
….144. Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.».
Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалі від 25.03.2026 року у справі № 372/6826/24 не знайшла підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23.
Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.
Оскільки справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, а тому розмір таких витрат у 25000 грн не відповідає принципу розумності та є неспівмірним до предмету та ціни позову, а тому суд вважає, що відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
На підставі ст.ст. 512, 514, 516, 526, 610, 628, 629, 634, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 274, 282, 284, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2085893 від 10.02.2025 року в сумі 72199 (сімдесят дві тисячі сто дев`яносто дев`ять) грн 96 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 19999 грн 98 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 38000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами з дня відступлення права вимоги - 14199 грн 98 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судовий збір у розмірі 2604 (дві тисячі шістсот чотири) грн 63 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн 00 коп.
Повне найменування сторін:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ідентифікаційний код юридичної особи 42640371, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Мамаєв