Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа  936/397/26 
Провадження № 2/936/177/2026
05.05.2026      селище Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в склад:і
головуючого судді Павлюка С.С.,
з участю секретаря судового засідання Щербей А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Воловець в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідалльністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Кошельок» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення зборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 27.09.2021 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №2538817618-471384, за яким заборгованість з боку відповідача не була погашена. Згідно умов кредитного договору, відповідач 27.09.2021 отримав кредит у розмірі 4000,00 грн шляхом переказу на його банківську картку. Сторонами визначено відсоткову ставку за користування кредитом, суми, які підлягають сплаті та графік погашення сум за кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не здійснив виплату грошових сум у строки, передбачені договором кредиту. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором №2538817618-471384 від 27.09.2021 загальна сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 за договором кредиту становить 11 924,80 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за основним боргом; 7924,80 грн заборгованість за відсотками. Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Кошельок» за договором кредиту від 27.09.2021 за №2538817618-471384 в загальній сумі 11 924,80 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача суму понесених ним судових витрат.
26.03.2026 ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача просив розглядати справу без його участі, про що вказав у відповідній заяві.
Відповідач в судове засідання повторно не з?явився, причини його неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 05.05.2026 прийнята відповідна ухвала.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 27.09.2021 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №2538817618-471384 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. 
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів (надалі Правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлений.  У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створено зг ідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». 
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 8861 для підписання кредитного договору №2538817618-471384 від 27.09.2021, шляхом направлення Позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення, що підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта, щодо укладення електронного Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 2538817618-471384 від 27.09.2021 в інформаційно телекомунікаційній системі Товариства на сайті кредитодавця.
Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 2538817618-471384 від 27.09.2021.
Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, від повідно до умов та правил, зазначених у договорі. Однак Відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у Відповідача, за Договором №2538817618-471384 від 27.09.2021 утворилась заборгованість в розмірі 11 924,80 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за основним боргом; 7924,80 грн заборгованість за відсотками.
Позивач ТОВ «Кошельок» просить суд стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором, оскільки відповідач в добровільному порядку суму боргу не сплатив.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Кошельок» не повернуті, не сплачені інші суми, передбачені сторонами в кредитному договорі, що свідчить про порушення прав позивача, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманих та неповернутих сум кредитних коштів, а також погоджених сторонами кредитного договору відсотків, інших сум.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.
Позивачем заявлено про стягнення понесених судових витрат по оплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд констатує наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У відповідності до ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 позивачем надано платіжну інструкцію та на сплату витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги від 12.02.2025, додаток до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5506 від 29.05.2019, Деталізований розмір понесених витрат на правову допомогу міститься в додатку до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025.
У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу позивача не відповідає принципам розумності в цих правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
З огляду на викладене вище, суд вважає наявними підстави для відмови у відшкодування за рахунок відповідача повністю всієї суми заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на невідповідність таких витрат вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору.
Суд констатує, що справи за позовами про стягнення заборгованості не є складними, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження, чинне законодавство України та судова практика з такого предмету спору тривалий час є незмінною та стабільною,
Таким чином, суд, зважаючи на положення статей 89 133, 134, 137, 141 ЦПК України, дослідивши докази, надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат, приймаючи до уваги принципи пропорційності, реальності та розумності судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду та враховуючи складністю справи, доказів у справі, їх необхідність, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, а також заявленими позовними вимогами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.
Зазначений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та тривалості слухання справи у суді.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 76-82, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідалльністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №2538817618-471384 від 27.09.2021, в загальній сумі 11924,80 (одинадцять тисяч дев?ятсот двадцять чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» понесені судові витрати в розмірі 2662,40 грн сплаченого судового збору та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідалльністю "Кошельок", код за ЄДРПОУ 40842831, адреса місцезнаходження: с. Чайки, вул. Антонова, 8А Києво-Святошинського району Київської області;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Головуючий С.С. Павлюк