Єдиний унікальний номер 205/12014/24
Номер провадження2/205/1282/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року місто Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі
головуючого судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
Представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернувся до Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра з вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 18.01.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №799875 (кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі (загальний розмір) 50 000,00 гривень. ТОВ «Слон Кредит» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, у той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №799875 від 18.01.2022 року, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Позивач вказує, що в зв`язку із невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість у загальному розмірі 88 663,13 гривень, з яких: 39 373,67 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 49 289,46 гривень – сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісійними винагородами – 0,00 гривень, заборгованість за пенею – 0,00 гривень. На підставі вищезазначеного позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 88 663,13 гривень, вирішення питання судових витрат у вигляді судового збору 2 422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень. 
Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Постольник О.С. через систему «Електронний суд» надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачу нараховано відсотки за перший день користування кредитом, який фактично ще не був наданий у розпорядження споживачу. Також позивачем не надано документу (доказу), який би підтверджував переказ відповідачу суми споживчого кредиту з якого б можна було визначити яка саме сума була надана та чи виконана вимога п.3.5 Договору щодо сплати процентів за перший день користування кредитом. До того ж, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не надано доказів фактичної оплати вартості виконаних послуг, у виді квитанції про сплату вартості послуг у заявленому розмірі, або платіжного доручення на перерахування обумовлених коштів, а тому витрати на правову допомогу не підлягають стягненню. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволені позову та судових витрат.
Представником ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» 23.06.2025 року надано відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, а також зазначає, що на підтвердження перерахунку ОСОБА_1 кредитних коштів позивачем було надано платіжне доручення №14894 від 18.02.2022 року. Нарахування заборгованості здійснювалося у відповідності до умов договору та додатків до нього, що підтверджується наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості. Зазначає, що відповідач не надав власного розрахунку заборгованості, а лише ставить під сумнів правильність розрахунку позивача. Позивачем також надано усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі. На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та витребувати у ПАТ «Банк Восток» інформацію щодо банківського рахунку ОСОБА_1 .
Ухвалою Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра від 20.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02.07.2025 року клопотання представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. задоволено та витребувано у ПАТ «Банк Восток» інформацію щодо банківського рахунку ОСОБА_1 .
На виконання ухвали Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02.07.2025 року ПАТ «Банк Восток» повідомляє, що платіжна картка №5168120706269241 емітована як спосіб доступу до рахунку ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 у національній валюті. Банком надано Виписку по руху грошових коштів по рахунку НОМЕР_2 за період з 18.01.2022 по 25.01.2022.
Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Постольник О.С. у відзиві на позов зазначено, про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 18.01.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №799875 (кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі (загальний розмір) 50 000,00 гривень.
Вищезазначений кредитний договір власноруч підписано відповідачем ОСОБА_1 .
Підписанням Договору відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит» в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодила та зобов?язалася виконувати його умови.
Крім того, разом з підписанням кредитного договору відповідачем також було підписано і погоджено додатки до нього, а саме: Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту.
Після укладення Договору, Товариство із використанням даних відповідача, зазначених у кредитному договорі, створює відповідачу особистий кабінет в своїй ІТС, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт ТОВ «Слон Кредит» https://sloncredit.ua/. 
Відповідач ОСОБА_1 підписанням кредитного договору підтвердила, що: перед укладенням цього Договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; вказана в ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Слон Кредит», що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до умов договору сума кредиту (загальний розмір) склала 50 000,00 гривень, строком на 730 днів, з кінцевим терміном повернення 18.01.2024 року (включно). Тип процентної ставки – фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) – 25 % в день (проценти за перший день); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (поточні проценти). 
Згідно з п.2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 40 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариством у будь-який спосіб; у розмірі 10 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов?язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору.
ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача ОСОБА_1 у розмірі 40 000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №14894 від 18.02.2022 року та Випискою по руху грошових коштів ПАТ «Банк Восток» по рахунку НОМЕР_2 за період з 18.01.2022 по 25.01.2022 ОСОБА_1 .
Відповідач свої зобов?язання належним чином не виконував, у зв?язку з чим утворилася заборгованість.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.08.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. 
Судом також встановлено, що, відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №799875 від 18.01.2022 року у загальному розмірі 88 663,13 гривень, з яких: 39 373,67 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 49 289,46 гривень – сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісійними винагородами – 0,00 гривень, заборгованість за пенею – 0,00 гривень.
Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні,новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Таким чином, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув право належного кредитора до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №799875 від 18.01.2022 в сумі 88 663,13 гривень.
Позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Досудової вимоги Вих.№2915514545-АВ від 15.11.2023 на адресу відповідача ОСОБА_1 ..
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» правомірно набуло права вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 .
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що позивачем з моменту отримання права вимоги до відповідача, відповідачу ОСОБА_1 заявлена заборгованість в загальному розмірі 88 663,13 гривень, з яких: 39 373,67 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 49 289,46 гривень – сума заборгованості за відсотками, заборгованість за комісійними винагородами – 0,00 гривень, заборгованість за пенею – 0,00 гривень.
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.
Позивачем на виникнення кредитного зобов?язання до суду надано наступні копії: Договору про надання споживчого кредиту №799875 від 18.01.2022 року, Заяви-Анкети ОСОБА_1 , Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ОСОБА_1 , Розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №799875 від 18.01.2022 року ТОВ «Слон Кредит», платіжного доручення №14894 від 18.02.2022 року. 
Отже, наданими позивачем доказами, наявними в матеріалах справи, доведено укладення між первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 , Договору про споживчий кредит №799875 від 18.01.2022 року, який підписаний сторонами та під час укладення якого сторонами було погоджено усі істотні умови кредитування, отримання позичальником кредитних коштів, в подальшому неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, укладення договору факторингу між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» та відповідно перехід права вимоги за кредитним договором № 799875 від 18.01.2022 до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс», у зазначеному у Реєстрі боржників розмірі.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що кредитодавець ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином та в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача ОСОБА_1 у розмірі 40 000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №14894 від 18.02.2022 року та Випискою по руху грошових коштів ПАТ «Банк Восток» по рахунку НОМЕР_2 за період з 18.01.2022 по 25.01.2022 ОСОБА_1 .
Отже, на підставі вищевикладеного, суд відхиляє твердження відповідача ОСОБА_1 щодо недоведеності факту перерахування кредитних коштів відповідачу.
Стосовно відсотків за користування кредитом, з якими не погоджується відповідач, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1.3 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 50 000,00 гривень.
Згідно з п.2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 40 000,00 гривень за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариством у будь-який спосіб; у розмірі 10 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов?язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору.
Пунктом 1.5 Договору, зазначено, що за перший день користування кредитом (включно) процентна ставка складає 25% в день; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. 
Відповідно до п. п.3.5 Договору, сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу.
Пунктом 3.1 Договору зазначено, що нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного в п.1.4 Договору (730 днів, з кінцевим терміном повернення 18.01.2024 включно), на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов?язання на умовах та в строки, передбачені договором (Графіком платежів).
Відповідно до п.3.2 Договору, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році.
Позивачем надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому відображено порядок нарахування позивачем відсотків та порядок погашення відповідачем погашення кредитної заборгованості.
Суд зазначає, що нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, оскільки відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, який би спростував розрахунок наданий позивачем, суд приймає розрахунок позивача як достовірний. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати боргу та не спростовано зазначених позивачем обставин.
Підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. 
Суд вважає, що наданими позивачем доказами, наявними в матеріалах справи та наведеними вище, повністю доведені заявлені позовні вимоги, які зокрема стосуються заявлених до стягненнях сум по тілу кредиту, процентам, які були нараховані первісним кредитодавцем у відповідності з умовами укладеного з відповідачем ОСОБА_1 . Договору про споживчий кредит №799875 від 18.01.2022.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного. 
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи..
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, представником позивача надано: договір № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським Бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ»; Додаткову угоду №002915514545 від 27.06.2024 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 року; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.06.2024 року, відповідно до якого надано послуги на загальну суму 6 000,00 гривень; Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським Бюро «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» у розмірі 6000,00 гривень.
Відповідач у відзиві наголошує, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не надано доказів фактичної оплати вартості виконаних послуг, у виді квитанції про сплату вартості послуг у заявленому розмірі, або платіжного доручення на перерахування обумовлених коштів, а тому витрати на правову допомогу не підлягають стягненню.
Суд зазначає, що доводи відповідача про неможливість стягнення витрат на професійну правничу допомогу через відсутність платіжних документів є необґрунтованими та не відповідають положенням цивільного процесуального законодавства і правовим висновкам Верховного Суду.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано належні та допустимі докази, які підтверджують обсяг виконаної адвокатом роботи та розмір гонорару.
Відповідно до частин 2, 3 статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Таким чином, закон прямо передбачає можливість компенсації витрат не лише у випадку їх фактичної сплати, а й тоді, коли такі витрати підлягають сплаті стороною на підставі укладеного договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у якій зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи вже фактично сплачені вони стороною, чи лише мають бути сплачені відповідно до умов договору.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами не лише у разі їх фактичної сплати, а й тоді, коли такі витрати підлягають сплаті стороною на підставі укладеного договору. Визначальним є підтвердження факту надання правничої допомоги, її обсягу та вартості, а не виключно факт здійснення платежу на момент вирішення питання про судові витрати.
Сам по собі факт ненадання платіжних документів не свідчить про відсутність у позивача витрат на правничу допомогу та не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодуванні.
Отже, надані позивачем документи є достатніми для встановлення факту надання правничої допомоги та визначення розміру витрат, що підлягають компенсації. 
Відсутність квитанції чи платіжного доручення не спростовує виникнення у позивача обов`язку оплатити надані адвокатом послуги та не виключає можливості їх стягнення з відповідача в порядку розподілу судових витрат.
На підставі вищезазначеного, з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов`язанні з отриманням правничої допомоги в сумі 6 000,00 гривень.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 259, 263-265, 273,354 ЦПК України, 

У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №799875 від 18.01.2022 у розмірі 88 663,13 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2 422, 40 гривень та судові витрати в розмірі 6 000,00 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», ЄДРПОУ 42649746, адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8. 
Представник позивача: Романенко Михайло Едуардович, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.М. Курбанова