ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/1115/26
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) за допомогою системи ''Електронний суд'' звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 788598725/25-10. 
В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення рішення від 30.06.2025 №7885987/25-10 відносно позивача за 2024 рік без факту передачі належних позивачу земельних ділянок у володіння та користування ФОП ОСОБА_2 на підставі договорів оренди землі від 07.04.2024 № б/н та державної реєстрації права оренди на вказані земельні ділянки. З моменту державної реєстрації права оренди земельних ділянок обов`язок із визначення та сплати мінімального податкового зобов`язання переходить до орендаря, що виключає можливість визначення такого зобов`язання позивачу у межах спірного податкового повідомлення-рішення. Натомість контролюючим органом неправомірно визначено мінімальне податкове зобов`язання за 2024 рік як єдине річне зобов`язання без урахування факту зміни платника мінімального податкового зобов`язання протягом податкового періоду, що суперечить вимогам пункту 170.14 статті 170 ПК України. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 №7885987/25-10 (Форма «МПЗФ») прийняте з порушенням норм матеріального права, без урахування фактичних обставин справи та є протиправним у повному обсязі, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково та недієздатною особою над яким встанолена опіка та призначено опікуна ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 18.09.2012 по справі № 2510/1182/2012.
Як слідує з матеріалів справи, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі – Реєстр) у позивача перебувають у власності наступні земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь: площею 0,41 га, розмір частки 2/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0551, у власності з 10.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 1,118 га, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0084, у власності з 07.09.2016 цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 0,41 га, розмір частки 1/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0548, у власності з 20.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 0,5808 га, розмір частки 2/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0142, у власності з 10.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 0,5808 га, розмір частки 1/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0549, у власності з 20.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 4,2682 га, розмір частки 2/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0144, у власності з 10.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 1,1172 га, розмір частки 2/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0550, у власності з 10.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 3,0882 га, розмір частки 1/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0547, у власності з 20.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 3,9221 га, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0085, у власності з 07.09.2016 цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року; площею 1,1182 га, розмір частки 1/3, кадастровий номер: 7423810100:02:002:0141, у власності з 20.06.2022 року, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Згідно Реєстру дана ділянка передана в оренду ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 13.04.2024 року по 07.04.2034 року.
Станом на 2024 рік позивач був зареєстрований як власник вище зазначених земельних ділянок. 
Також як слідує з матеріалів справи, 07.04.2024 між позивачем («Орендодавець») та ФОП ОСОБА_2 , ЄДРПОУ-2452918573 - («Орендар) було укладено договори оренди землі № б/н, згідно яких «Орендодавець» надає, а «Орендар» приймає у строкове платне володіння і користування земельні ділянки, сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Носівської міської ради, Носівського району, Чернігівської області, строком на 10 років, що підтверджується актами прийому-передачі земельної ділянки від 07.04.2024.
Відповідно до наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав за вказаними вище земельними ділянками зареєстровано право оренди земельних ділянок, орендар - ОСОБА_2 .
В свою чергу, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведено розрахунок податку на доходи фізичних осіб на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених податків та збору за зазначені земельні ділянки за 2024 податковий рік та винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 7885987/25-10 на суму 13345,37 грн. 
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Законом України від 30.11.2021 року №1914 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків фізичних осіб, у яких у власності та/або користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі. постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, вводиться поняття мінімального податкового зобов`язання (далі МПЗ).
Сума мінімального податкового зобов`язання, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у т.ч. фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням, що визначено п.п. 14.1.114.-2 ПКУ. 
Платниками мінімального податкового зобов`язання є фізична особа резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання (п.п. 162.1.1 1 п, 162.1 ст. 162 ПК України ).
Відповідно до п.64 розділу XX "Перехідні положення" ПК України першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.
Порядок розрахунку мінімального податкового зобов`язання визначено ст.38-1 ПК України та обчислюється за відповідними формулами для земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь. 
Особливості визначення загального мінімального податкового зобов`язання платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь визначені п. 170.14 ст.170 ПК України. 
Для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом (п.п. 170.14.1 п. 170.14 ст.170 ПК України). 
Підпунктом 170.14.3 пунктом 170.14 статті 170 ПК України передбачено, що визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб. Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування. При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу. 
Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між. сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.
Підпунктом 170.14.6 пункту 170.14 статті 170 ПК України передбачено, що у разі згоди платника податку з визначеним контролюючим органом загальним мінімальним податковим зобов`язанням та/або розрахованою сумою річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб такий платник податку зобов`язаний сплатити зазначену у відповідному податковому повідомленні-рішенні суму податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. 
Згідно пп. 38-1.1.2 статті 38-1 Податкового кодексу України мінімальне податкове зобов`язання щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою: МПЗ = НГО x S x К x М / 12, де: МПЗ мінімальне податкове зобов`язання; НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; S - площа земельної ділянки, гектарах; К - коефіцієнт, що становить 0,05; М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків. 
Відповідно до пп. 38-1.1.4 статті 38-1 Податкового кодексу України, мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік. 
Згідно пункту 38-1.3 статті 38-1 Податкового кодексу України у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 38-1.4 статті 38-1 Податкового кодексу України встановлено, що у разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.
У разі відсутності державної реєстрації переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) на загальних підставах за податковий (звітний) рік.
Відповідно до п. 74 підрозділу 10 розділу XX Кодексу при визначенні мінімального податкового зобов`язання у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, сума мінімального податкового зобов`язання, визначена відповідно до підпунктів 381.1.1 і 381.1.2 ст. 381 Кодексу, не може становити менше 700 гривень з 1 гектара, а для земельних ділянок, у площі яких частка ріллі становить не менше 50 відсотків, - 1400 гривень з 1 гектара.
Підпункти 381.1.1 та 381.1.2 ст. 381 Податкового кодексу України (ПКУ) визначають формули розрахунку Мінімального податкового зобов`язання (МПЗ) для сільськогосподарських угідь. Основна формула використовує коефіцієнт \(K=0,05\) (5%), нормативну грошову оцінку (НГО) ділянки та період її використання. [1, 2].
Міністерство фінансів України, як центральний орган виконавчої влади, який формує державну політику, листом від 02.02.2026 року №11230-09-62/3132 висловило позицію, що граничний розмір МПЗ, встановлений п. 74 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, підлягає коригуванню на кількість місяців фактичного володіння/ користування земельними ділянками, які враховуються при визначенні суми МПЗ відповідно до ст. 381 Кодексу. 
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, враховуючи вищезазначене, на основі проведеної звірки, згідно з відомостями, що обліковуються в Реєстрі, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 7885987/25-10 на суму 13345,37 грн скасовано (відкликано). Сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 07.04.2026 № 700095-24/25-10 на суму 2862,28 грн, яке направлено платнику 08.04.2026 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Таким чином, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 7885987/25-10 на суму 13345,37 грн Головним управління ДПС у Чернігівській області скасовано (відкликано), підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2025 № 788598725/25-10, відсутні. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі “Ґарсія Руіз проти Іспанії” (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення – відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул. Реміснича, 11, Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124.

Повне судове рішення складено 04.06.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО