Справа №522/10795/25-Е
Провадження №2/522/4472/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
01 травня 2026 року    м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого – судді Донцова Д.Ю.,
за участю секретаря судового засідання – Смокової А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.12.2023 р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір № 4237965 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 8000 грн. 23.12.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4237965 від 22.12.2023 р., за умовами загальна сума кредиту становить 16 000 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконало та надало йому кредит в сумі 16 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . 23.09.2024 р. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача. У зв`язку із вказаним, з метою стягнення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2025 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, адреса для листування: м.Дніпро, вул. Набережна перемоги, 30): інформацію (відомості) щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 23.12.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 8 000,00 грн., за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Відповідно до відповіді із Єдиного державного демографічного реєстру від 15.05.2025 р. відповідач був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак знятий з реєстрації з 06.08.2020 р.
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Судом було здійснено оголошення щодо відповідача про розгляд даної справи.
Також, на останню відому адресу місця реєстрації відповідача надсилалась судова кореспонденція, а саме було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, однак лист із рекомендованим повідомленням про вручення повернувся до суду із відміткою: «за закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі №676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Відзив від відповідача до суду не надходив. Будь яких інших заяв або клопотань від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином, а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах. 
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 22.12.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4237965, за умовами якого позичальник отримав кредит 8 000 грн. на 350 днів. Відповідач зазначив рахунок для перерахування коштів № НОМЕР_1 .
23.12.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4237965 від 22.12.2023 р., за умовами загальна сума кредиту становить 16 000 грн.
Вказані договори позичальником було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед позичальником виконало та надало йому кредит в розмірі 16 000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів 22.12.2023 21:31:09 на суму 8000,00 грн., 23.12.2023 09:42:18 на суму 8000,00 грн., на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідками ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».
Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» платіжна картка № НОМЕР_1 (у відповіді вказаний новний номер) належить ОСОБА_1 .
У свою чергу, відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість.
23.09.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №23/09/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» належні первісному кредитору права вимоги до позичальників, зокрема і до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором на суму 95 338,71 грн.
Позивач надано розрахунок заборгованості первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна», відповідно до якого заборгованість відповідача за період 22.12.2023-23.09.2024 р. складає 95338,71 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ ««Українські фінансові операції» за період 24.09.2024 – 05.12.2024 позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 25969,75 грн.
Таким чином загальний розмір заборгованості складає 121 308,46 грн. 
Зазначені обставини підтверджуються наданими до суду письмовими доказами, зокрема договорами факторингу, додатковими угодами, реєстрами прав вимоги та розрахунком заборгованості, та відповідачем не спростовані.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
ТОВ «Українські фінансові операції» має право на звернення до суду з цим позовом, оскільки ТОВ «Лінеура Україна» передало право вимоги за кредитним договором до відповідача.
ТОВ «Українські фінансові операції» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення прав вимоги не визнаний судовим рішенням недійсними, а тому вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).
Відсотки за кредитом нараховано позивачем в межах строку кредитування 350 днів.
Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. 
Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, доказів повернення заборгованості первісному кредитору чи іншим кредиторам, до яких перейшло право вимоги за кредитним договором, відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правову (правничу) допомогу позивач надав Договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, що укладений між адвокатом Дідухом Є.О. і ТОВ «Українські фінансові операції» (Клієнт); заявку на виконання доручення від 24.02.2025 р.; рахунок на оплату наданих послуг у розмірі 10000 грн.; Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.03.2025 р. в якому перелічені всі надані послуги, витрачений час адвоката та вартість на загальну суму 10000 грн.
Суд, не оцінюючи рівня кваліфікації адвоката, бере до уваги, що цей позов є типовим, містить переважно перелік угод та текст нормативних актів. Будь-який серйозний аналіз законодавства чи фактичних обставин справи відсутній. В зв`язку з чим, підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такої позовної заяви не потребує заявлених витрат. Позовна заява подана через Електронний суд, справу розглянуто без виклику сторін, справа належить до справ незначної складності.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896) заборгованість у розмірі 121308 (сто двадцять одну тисячу триста вісім) гривень 46 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896) заборгованість у розмірі 121308 (сто двадцять одну тисячу триста вісім) судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896) витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
В іншій частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Повний текст рішення складено 01 травня 2026 року.
Суддя     Донцов Д.Ю.