ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3264/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2025 року №032650006792.
Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву від 11.12.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши при цьому до страхового (загального) стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі ім. “Чапаєва”, який був реорганізований в КСП ім. “Чапаєва”, реорганізовано в СВК “Замшанський” за 1977 рік.
Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 02.04.2023 року по 06.04.2023 року - з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11.12.2025 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком. За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення від 18.12.2025 року №032650006792 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи у 1977 році. Підставою відмови зазначено те, що у відповідні періоди позивач не досяг 14-річного віку. Також, відповідачем не зараховано період проходження військової служби з 02.04.2023 року по 06.04.2023 року - з розрахунку один місяць служби за три місяці.
На думку позивача, відмова відповідача є протиправною, оскільки чинне законодавство передбачає можливість зарахування до стажу фактично виконуваної роботи, підтвердженої належними документами, незалежно від віку особи на момент її виконання, особливо з урахуванням специфіки трудових відносин у колгоспах у відповідний історичний період. 
Таким чином, дії відповідача щодо незарахування спірних періодів роботи до страхового стажу та прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії є незаконними, порушують право позивача на соціальний захист.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
20.04.2026 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказавши, що заяву позивача від 11.12.2025 про призначення пенсії за віком розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області, яким і прийнято рішення від 18.12.2025 року №032650006792 про відмову. Відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” право на пенсію за віком після досягнення 55 років виникає за наявності не менше 25 років страхового стажу. За результатами розгляду поданих документів страховий стаж позивача становить 23 років 2 місяці 2 дні, що є недостатнім. Окремі періоди роботи обґрунтовано не зараховані: робота у колгоспі у 1977 році - через недосягнення позивачем 14-річного віку, що суперечить вимогам трудового законодавства.
Таким чином, рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято правомірно, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою від 11.12.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Враховуючи принцип екстериторіальності, заява позивача розглянута ГУПФУ в Закарпатській області, яке рішенням від 18.12.2025 року №032650006792 відмовило в призначенні відповідної пенсії.
Зі змісту вказаного рішення встановлено, що вік позивача (на момент звернення) - 59 років 10 місяців 07 днів. Страховий стаж особи становить 23 років 02 місяці 02 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи в 1977 році у колгоспі згідно довідки №41 від 08.04.2022, оскільки заявнику не виповнилось 14 років. Відповідно до ст. 118 Кодексу законів про працю України для підготовки молоді до продуктивної праці допускається прийняття на роботу учнів загальноосвітніх шкіл, професійно-технічних і середніх спеціальних навчальних закладів для виконання легкої роботи, що не завдає шкоди здоров`ю і не порушує процесу навчання, у вільний від навчання час по досягненні ними чотирнадцятирічного віку за згодою одного з батьків або особи, що його замінює. Відповідно до Типового уставу колгоспу, затвердженого постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 № 910, членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку. У деяких випадках членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 14-річного віку.
Вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
В оскарженому рішенні зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в 1977 році у колгоспі згідно довідки №41 від 08.04.2022, оскільки заявнику не виповнилось 14 років. Відповідно до ст.118 Кодексу законів про працю України для підготовки молоді до продуктивної праці допускається прийняття на роботу учнів загальноосвітніх шкіл, професійно-технічних і середніх спеціальних навчальних закладів для виконання легкої роботи, що не завдає шкоди здоров`ю і не порушує процесу навчання, у вільний від навчання час по досягненні ними чотирнадцятирічного віку за згодою одного з батьків або особи, що його замінює. Відповідно до Типового уставу колгоспу, затвердженого постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 № 910, членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку. У деяких випадках членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 14-річного віку.
Щодо цих висновків суд зазначає та враховує таке.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом встановлено, що трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 від 02.01.1978 містить запис зроблений у 1978 році про період роботи ОСОБА_1 у 1977 році – кількість відроблених людиноднів за рік – 3, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів за рік) - 200.
Перевіряючи доводи відповідача з приводу не зарахування до стажу позивача періоду роботи у 1977 році, які ґрунтуються на тому, що позивачу на той час не виповнилося 14 років, суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Так, пунктом 3 Примірного Статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним з`їздом колгоспників, затвердженим Постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 року за №910 було передбачено, що членами колгоспу можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку і виявили бажання своєю працею приймати участь в колективному господарстві колгоспу. Прийом в члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління колгоспу в присутності особи, що подала заяву. На кожного члена колгоспу ведеться "трудова книжка колгоспника" єдиного зразка.
В той же час статтею 188 Кодексу законів про працю Української РСР від 10.12.1971 року №322-VIII (у редакції станом на день набрання ним чинності з 01.06.1972 року) було передбачено, що не допускається прийняття на роботу осіб молодше шістнадцяти років. У виняткових випадках, за погодженням з фабричним, заводським, місцевим комітетом професійної спілки, можуть прийматись на роботу особи, які досягли п`ятнадцяти років.
Разом із тим за змістом статті 187 Кодексу законів про працю Української РСР неповнолітні, тобто особи, що не досягли вісімнадцяти років, у трудових правовідносинах прирівнюються у правах до повнолітніх, а в галузі охорони праці, робочого часу, відпусток та деяких інших умов праці користуються пільгами, встановленими законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Крім того, Розділом VI зазначеного Примірного Статуту колгоспу встановлено, що всі роботи в суспільному господарстві колгоспу виконуються особистою працею колгоспників. Прийом на роботу спеціалістів та інших працівників допускається лише у тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних спеціалістів або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні строки силами колгоспників. Формами організації виробництва та праці є дільниці, ферми, бригади, ланки та інші виробничі підрозділи.
Як вбачається із матеріалів справи позивач працював у колгоспі ім. Чапаєва у 1977 році
коли йому виповнилось 11 років, замість мінімально допустимих у деяких випадках – 14 років, а кількість відроблених людиноднів за рік становить - 3, при встановленому мінімумі трудоднів (або людиноднів за рік) – 200.
А тому, суд погоджується із доводами відповідача щодо відсутності підстав для зарахування позивачу періоду роботи у колгоспі ім. Чапаєва в 1977 році згідно довідки №41 від 08.04.2022.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 02.04.2023 року по 06.04.2023 року - з розрахунку один місяць служби за три місяці, суд зазначає наступне.
Статтею 57 Закону №1788-ХІІ встановлено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
У розумінні частини 1 статті 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі – Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
З огляду на частину шосту статті 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є видом військової служби.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Зарахування періоду проходження військової служби у трикратному розмірі регулюється Положенням №530.
Пунктом 1.1 розділу 1 Положення №530 визначено, що цим Положенням визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби. Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Положення № 530 участь у бойових діях у воєнний час зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Подібні правовідносини та норми права, які їх регулюють, були предметом розгляду у Верховному Суді і у постановах від 05.06.2018 у справі №348/347/17, від 30.07.2019 у справі №346/1454/17, від 02.04.2020 у справі №185/4140/17 та від 31.08.2022 у справі №185/6919/16-а, від 21.03.2023 у справі №160/6146/19.
Верховний Суд дійшов висновку, що аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Згідно з довідками про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 10.03.2025 №4680, виданими в/ч НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_1 в період 02.04.2023 по 06.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, перебуваючи в н.п. Новобахмутівка Покровського р-ну Донецької області.
Суд враховує, що вказана довідка видана на підставі журналу бойових дій в/ч НОМЕР_2 , складені за формою додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (зі змінами), та підтверджує участь у бойових діях у воєнний час.
Проте, при обчисленні страхового стажу за період з 02.04.2023 по 06.04.2023 відповідач не врахував того, що позивач має право на пільгове обчислення стажу, та безпідставно не зарахував стажу як пільгового, що призвело до неправильного обрахунку загального страхового стажу позивача, і як наслідок – прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2025 року №032650006792; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до його страхового стажу період проходження військової служби з 02.04.2023 року по 06.04.2023 року - з розрахунку один місяць служби за три місяці.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18.12.2025 року №032650006792.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.12.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до його страхового стажу період проходження військової служби з 02.04.2023 року по 06.04.2023 року - з розрахунку один місяць служби за три місяці.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа Народна, будинок 4, код ЄДРПОУ 20453063).

Суддя Ю.Ю. Сорока