Справа № 127/7513/26 
Провадження № 33/801/620/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підписану його захисником – адвокатом Маликом Олександром Володимировичем
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №606368 від 04 березня 2026 року, водій ОСОБА_1 04 березня 2026 року о 20 год. 36 хв. у м. Вінниці по вул. Левка Лук`яненка, 139А, керував транспортним засобом HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції та в установленому законом порядку відмовився при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори працівників поліції № 473353, № 473369, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підписаній його захисником – адвокатом Малик О. В., просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять жодного належного та беззаперечного доказу того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 у момент руху транспортного засобу, а на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, відсутні відомості щодо факту керування транспортним засобом правопорушником, з моменту його зупинки працівниками поліції та безперервної фіксації руху транспортного засобу.
Зазначив, що показання свідка ОСОБА_2 , надані під час судового засідання, не підтверджують безпосередньо факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки в транспортному засобі перебували двоє чоловіків.
Відеозапис із камер зовнішнього спостереження АЗС не дає можливості ідентифікувати особу, оскільки не містить чіткого зображення обличчя та не дозволяє достовірно встановити, хто саме перебував за кермом транспортного засобу. Також цей відеозапис не підтверджує факт безпосереднього керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Із запису вбачається, що після зупинки автомобіля з нього вийшли двоє чоловіків, які до прибуття працівників поліції пересідали в салоні, внаслідок чого відбулася зміна їхнього розташування у транспортному засобі. Захисник стверджує, що транспортним засобом керував ОСОБА_3 , який залишив місце водія до прибуття поліції.
Крім того, зазначив, що суд безпідставно пов`язує факт наявності направлення на огляд із належним доведенням факту керування транспортним засобом.
У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився. 
У судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Малик О. В. не заперечив проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 ; апеляційну скаргу підтримав і просить її задовольнити – постанову суду першої інстанції скасувати і провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи з місця події, дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №606368 від 04 березня 2026 року, водій ОСОБА_1 04 березня 2026 року о 20 год. 36 хв. у м. Вінниці по вул. Левка Лук`яненка, 139А, керував транспортним засобом HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції та в установленому законом порядку відмовився при безперервній відеофіксації на портативні відеореєстратори працівників поліції № 473353, № 473369 (а. с. 2).
До протоколу долучено: довідку з ІПНП «Адмінпрактика» (а. с. 3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4); заявку на отримання судових повісток, повідомлень в електронній формі (а. с. 5); пояснення свідка ОСОБА_2 ( а. с. 6); рапорт інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції В. Годза (а. с. 7).
Також до матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 606368 від 04 березня 2026 року, а саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, шляхом ухилення від проходження такого огляду, а також відеозапис з камер зовнішнього спостереження АЗС, наданий працівником автозаправної станції, що підтверджує факт причетності правопорушника до дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 8, 30, 41).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). 
Згідно пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відеозапис.
Доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.
За правилами статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, що приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
З долучених відеозаписів вбачається, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди з автомобіля вийшли двоє чоловіків, які оглянули механічні пошкодження транспортного засобу, після чого знову сіли до автомобіля, попередньо помінявшись місцями.
Після прибуття працівників поліції ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, посилаючись на відсутність у поліцейських відповідних доказів. Водночас він відмовився повідомити особу, яка фактично керувала автомобілем, стверджуючи, що встановлення такої особи є обов`язком працівників поліції. 
За таких обставин посилання сторони захисту на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи відеофіксації моменту керування транспортним засобом, його зупинки працівниками поліції або переслідування транспортного засобу. 
Відсутність на відеозаписі з нагрудних камер зафіксованого факту руху автомобіля не є суттєвою, оскільки законодавством передбачено обов`язок поліцейського здійснювати фіксацію спілкування з правопорушником від моменту його початку до завершення, а не безперервне фільмування всіх подій. Це, зокрема, зумовлено технічними можливостями портативних відеореєстраторів та бодікамер.
Таким чином, обов`язок щодо безперервного відеозапису не є абсолютним, і відповідно до пп. 5, 8 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, поліцейський за певних умов має право відступити від зазначених вимог.
Отже, сама по собі відсутність на відеозаписі моменту руху транспортного засобу не є безумовною підставою для висновку про недоведеність вини особи. Відповідно до ст. 251 КУпАП обставини вчинення адміністративного правопорушення можуть підтверджуватися сукупністю належних і допустимих доказів.
Оцінюючи докази у справі, суд враховує відеозаписи у взаємозв`язку з показаннями свідка, поясненнями працівника поліції, рапортом, протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
При цьому відхиляється посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення свідка не підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 252 КУпАП жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили, а всі докази підлягають оцінці за внутрішнім переконанням суду на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження у сукупності.
Пояснення свідка не були єдиною підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Навпаки, такі показання оцінювалися судом у сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, та узгоджуються з ними щодо істотних обставин події.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з камер зовнішнього спостереження АЗС не дає можливості ідентифікувати водія транспортного засобу. 
Як уже зазначалось раніше, досліджені відеозаписи, свідчать, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди з автомобіля вийшли двоє чоловіків, які оглянули наявні механічні пошкодження транспортного засобу, після чого знову повернулися до нього. При цьому на відеозаписі зафіксовано, що особа, одягнена у білі штани, вийшла з автомобіля та надалі зайняла місце пасажира, тоді як інша особа, одягнена у штани з чорними смугами, сіла на місце водія транспортного засобу. 
Сам по собі факт відсутності на відеозаписі чіткого зображення обличчя особи або можливості її безпосередньої ідентифікації не свідчить про недопустимість чи неналежність такого доказу. Вказаний відеозапис був досліджений судом разом з іншими доказами у справі та оцінений у взаємозв`язку з ними. При цьому зафіксовані на ньому обставини не суперечать іншим доказам та узгоджуються із встановленими судом фактичними даними.
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до процесуальних зауважень щодо порядку дослідження судом доказів, фактично виражають суб`єктивну незгоду захисника з висновками суду, мають характер нічим не підтверджених припущень та спрямовані не на встановлення об`єктивних обставин справи, а на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підписану його захисником – адвокатом Маликом Олександром Володимировичем, залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. В. Матківська