ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
29 травня 2026 року
м. Харків
справа № 638/23119/25
провадження № 22-ц/818/2802/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 січня 2026 року, постановлене під головуванням судді Гребенюка В.В.,-
в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року Акціонерне товариство " ПУМБ " звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 92793,64 грн, з яких: за кредитним договором від 20.06.2018 року № 2001060868201 44776,79 грн – заборгованість за кредитом; 31926,59 грн – заборгованість за процентами; за кредитним договором від 07.12.2021 року № 1002035994601 9820,5 грн – заборгованість за кредитом; 2,5 грн – заборгованість процентами; 6267,26 грн – заборгованість за комісією, а також судовий збір.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 29 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» грошові кошти у розмірі 62479,35 грн, з яких: заборгованість за кредитами у сумі 60890,26 грн та 1589,09 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство " ПУМБ " просить рішення скасувати частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №2001060868201 від 20.06.2018 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги надані позивачем докази разом із позовною заявою, що призвело до помилкового висновку суду про відсутність підстав для стягнення відсотків за кредитним договором.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №2001060868201 від 20.06.2018 року, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту, які підлягають стягненню. Оскільки в справі відсутні докази встановлення сторонами в Кредитному договорі № 2001060868201 від 20.06.2018 року розміру відсотків і порядку їх сплати, підстав для нарахування відсотків у сумі 31926,59 грн не має.
Такі висновки суду першої інстанції, не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 20.06.2018 року уклав кредитний договір шляхом власноручного підписання Заяви № 2001060868201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом Кредитний договір № 2001060868201). 
За умовами даного договору відповідач просив відкрити йому поточний рахунок у гривнях, надати кредитну картку, погоджено кредитний ліміт у 4300 грн. 
Визначено розрахунковий і платіжний день – 30 число місяця. 
Зазначено, що загальна річна процента ставка складає 59,37%.
Погоджено, що строк дії кредитного ліміту, відсоткова ставка, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (Розділ «Кридна картка» названої заяви). 
Із довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що по Кредитному договору № 2001060868201 за період з 20.06.2018 року по 26.05.2023 року кредитний ліміт було змінено з 4300 грн до 44800 грн.
Із виписка за рахунком НОМЕР_1 і розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2001060868201 від 20.06.2018 року вбачається, що погоджується надання кредитних коштів у сумі 44800 грн шляхом дебетування рахунку відповідача в межах кредитного ліміту, визначеного довідкою про збільшення кредитного ліміту по Кредитному договору № 2001060868201. 
Також із вказаної виписки вбачається використання відповідачем кредитних коштів шляхом здійснення систематичних оплат товарів і часткового погашення заборгованості. 
Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.08.2025 року складає 76 703,38 грн, яка складається із: 44776,79 грн – заборгованість за кредитом; 31926,59 грн – заборгованість за процентами.
Відповідно до змісту Заяви № 2001060868201 від 20 червня 2018 року, клієнт просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, на який встановити кредитний ліміт у сумі 4 300 грн. Умовами заяви визначено, що розрахунковий день та платіжна дата - 30 число кожного місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмірі мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО. Стандартна процентна ставка – 49,00% річних. Реальна річна процентна ставка – 59,37 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування – 5 396,68 грн.
Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності можливості Банку, а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням Заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.
20 червня 2018 року ОСОБА_1 шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, а саме: процентна ставка – 49,00 % річних, тип процентної ставки – фіксована, загальні витрати за кредитом – 1 096,68 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування – 5 396,68 грн, реальна річна процентна ставка – 59,37 % річних. 
Також клієнт ознайомилася з орієнтовним графіком платежів по кредитній лінії, який зазначено в п. 5 Паспорту споживчого кредиту.
Згідно з п. 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою.
Відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001060868201 від 20.06.2018 року, боржник – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 20.06.2018 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 4 300,00 грн, в подальшому, 12.10.2018 року кредитний ліміт збільшено до 6 100,00 грн; 06.02.2019 року – 8 200,00 грн; 19.06.2019 року – 10 300,00 грн; 18.10.2019 року – 13 200 грн; 14.02.2020 року – 16 200,00 грн; 19.05.2021 року – 24 200,00 грн; 17.06.2021 року – 30 200,00 грн; 21.07.2021 року -32 200,00 грн; 20.08.2021 року – 34 200,00 грн; 22.10.2021 року – 35 200,00 грн; 23.11.2021 року – 38 200,00 грн; 14.12.2021 року – 41 200,00 грн; 26.05.2023 року- 44 800,00 грн (а.с.151.).
Відомостей про те, що ОСОБА_1 , відповідно до умов ДКБО, заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту матеріали справи не містять.
Згідно з наданої АТ «ПУМБ» виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 20.06.2018 року до 04.08.2025 року вбачається, що відповідачу були надані кредитні кошти шляхом встановлення та збільшення кредитного ліміту, останній користувався кредитними коштами, зокрема знімав кошти та розраховувалась через РОS термінал, а також частково погашав заборгованість.
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2001060868201 від 20.06.2018 року, вбачається, що станом на 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 свій обов`язок щодо своєчасного та повного погашення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виконував не належним чином, у зв`язку з чим станом на 04 серпня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 76 703,38 грн, з яких: 44 776,79 грн – заборгованість за кредитом; 31 926,59 грн – заборгованість процентами; 0 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.
20 червня 2018 року ОСОБА_1 було підписано Заяву № 2001060868201, в якій сторонами погоджено умови кредитування, в тому числі відсоткову ставку (а.с. 138). 
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 04 серпня 2025 року складає 76 703,38 грн, з яких: 44 776,79 грн – заборгованість за кредитом; 31 926,59 грн – заборгованість процентами; 0 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки відповідачем підписана Заява № 2001060868201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де вказана відсоткова ставка в розмірі 59,37 % на рік, то заборгованість за процентами слід рахувати саме за цією відсотковою ставкою.
Сума заборгованості відповідача за відсотками в межах строку кредитування становить – 31 926,59 грн.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія вважає, що стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 2001060868201 від 20.06.2018 року у розмірі 76 703,38 грн, з яких: 44 776,79 грн – заборгованість за кредитом; 31 926,59 грн – заборгованість процентами. 
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід змінити, а позовні вимоги в оскаржуваній частині- задовольнити.
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що АТ «ПУМБ» при звернення до суду із позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, із апеляційної скарго – 2 906,88 грн.
Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «ПУМБ» задоволено частково на 82,66%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4 405,18 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» – задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Харкова від 29 січня 2026 року – змінити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 76 703,38 грн та судовий збір у розмірі 4 405,18 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:   О.В. Маміна
Судді:   Н.П. Пилипчук
Ю.М. Мальований