Справа № 752/16765/22 
Провадження № 2/752/234/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

24 липня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «Качай Гроші» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання кредитного договору неукладеним та договору факторингу недійсним -
в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року до суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 посилаючись на те, що 15.09.2022 вона на свою електронну адресу отримала копію ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 09.2022 по справі № 183/5568/22 і копію позовної заяви з додатками. З вищевказаних документів їй стало відомо, що ТОВ «ФК «ЄАПБ»» звернулося до суду з позовом про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» заборгованості за кредитним договором № 00-3461305, укладеним 29.05.2021 між нею та ТОВ «Качай гроші», у розмірі 19520 грн., з яких 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 11520 грн. - заборгованість за відсотками. 
Однак, вказаний кредитний договір вона з ТОВ «Качай гроші» ніколи не укладала, особисто його не підписувала, не вчиняла ніяких дій для отримання за цим договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, послугу на отримання позики не ініціювала. Зазначений кредитний договір від її імені був укладений шахрайським способом, колишнім її чоловіком ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю у період часу з 2011 по 2021 рік за адресою: АДРЕСА_1 , та який мав доступ до її персональних даних, її паспорта, ідентифікаційного коду та особистого телефону, оскільки вона йому довіряла та документи в квартирі не ховала. 26.09.2022 вона звернулася до Святошинського УП ГУНП у м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, вчинене ОСОБА_2 , за якою відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР. Крім того, зазначила, що підтвердженням того, що вона (позивач) не підписувала вищевказаний кредитний договір є відсутність відомостей про сертифікацію ключа її електронного підпису, відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу зазначеному у сертифікаті. Також, їй не надсилався за допомогою засобів зв`язку чи на її електронну адресу одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду або електронного листа, який вона повинна була використати для підтвердження підписання кредитного договору. Щодо визнання договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021, укладеного між ТОВ «Качай гроші» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» у частині передачі прав за кредитним договором № 00-3461305 від 29.05.2021 між ТОВ «Качай гроші» та нею недійсним зазначила, що оскільки вона не укладала договір з ТОВ «Качай гроші», не вчиняла ніяких дій для отримання за цим договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб не ініціювала отримання позики, тому відсутні кредитні правовідносини між нею та ТОВ «Качай гроші», які начебто були передані шляхом відступлення права вимоги за вказаним договором факторингу. Вказаним договором факторингу порушуються її права, тому що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» на його підставі пред`являє до неї неіснуючі фінансові вимоги. Вважає, що оскільки вона не укладала з ТОВ «Качай гроші» кредитного договору, а тому у неї відсутня будь-яка заборгованість перед ТОВ «Качай гроші», і як наслідок первісний кредитор не міг відступити право вимоги за кредитним договором № 00-3461305 від 29.05.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»».
Позивач просить суд визнати кредитний договір № 00-3461305 від 29.05.2021 між ТОВ «Качай гроші» та нею неукладеним та визнати недійсним договір факторингу № 27.09.2021 від 27.09.2021, укладений між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» в частині передачі прав вимоги за вказаним кредитним договором; судові витрати покласти на відповідачів.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 23 листопада 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 46-47).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 9 грудня 2022 року після усунення недоліків відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 104). Відповідачам наданий строк для надання відзиву.
27.02.2023 відповідачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 119-124), в якому просять застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Зазначили, що ТОВ «ФК «ЄАПБ»» не є стороною кредитного договору № 00-3461305, тому не може бути відповідачем за даною позовною заявою в частині визнання кредитного договору неукладеним. Разом з тим, звернули увагу, що кредитний договір № 00-3587634, укладений 29.05.2021 ТОВ «Качай гроші» із позивачем на суму 8000 грн., підписаний останньою електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у вигляді смс-коду, який був надісланий на номер моб. тел. НОМЕР_1 , відповідно до п.п. 7.10 та п. 8 кредитного договору, та який позивач використала для підтвердження підписання кредитного договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та первісним кредитором не був би укладений. Сторони досягли згоди, узгодивши розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору позики за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи позичальника, викладені в позовній заяві. Щодо відступлення прав вимоги, то 27.09.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого ТОВ «Качай гроші» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ»» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ»» прийняв належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, в тому числі і за кредитним договором № 00-3587634, укладеним 29.05.2021 між ТОВ «Качай гроші» та позивачем. Позивачем, який не є стороною оспорюваного договору факторингу, не доведено, які її права та законні інтереси порушено вказаним правочином. Вказаний договір факторингу укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ»» укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси позивача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просять справу розглядати без участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ»».
07.06.2023 до суду представником позивача подані заперечення (а.с. 178-181), в яких зазначили, що не погоджуються з клопотанням про застосування строку позовної давності оскільки позивач вказаний кредитний договір з ТОВ «Качай гроші» не укладала і їй стало відомо про його існування 15.09.2022, після того як вона отримала копію ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а 09.11.2022 остання звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом. Навіть з моменту укладення кредитного договору трирічний строк позовної давності не закінчився, тому позивач звертається до суду в межах строку позовної давності. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2023 залучено до участі у даній справі ОСОБА_2 як третю особу на стороні відповідача (а.с. 193-194).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2023 витребувано від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» засвідчені належним чином: копію кредитного договору №00-3461305 від 29.05.2021 року між  ОСОБА_1 та ТОВ «Качай гроші» разом із додатками; копію договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Качай гроші» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; витяг з акту прийому - передачі реєстрів боржників до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 року та реєстру боржників до договору факторингу №27092021 від 27.09.2021 року щодо кредитного договору №00-3461305 від 29.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай гроші»; зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надати для огляду у судовому засіданні оригінал кредитного договору №00-3461305 від 29.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай гроші» (а.с. 195-197).
Будучи сформованим в системі «Електронний суд» 01.01.2024 від позивача подана відповідь на відзив ТОВ «ФК «ЄАПБ»» (т. 2 а.с. 93-104), зазначаючи, що відзивом вона ознайомилася 21.12.2023 і повністю не погоджується з доводами відповідача. Вважає, що кредитний договір № 00-341305 від 29.05.2021 є неукладений, оскільки вона його не підписувала. У п. 8 вказаного договору щодо позичальника не міститься жодної комбінації цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв щодо електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також відсутні відомості про письмову згоду сторін щодо використання аналогів власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного чи іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису» та також відсутні зразки відповідних аналогів власноручних підписів, що є порушенням ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачі не долучили до матеріалів справи докази проходження нею (позивачем) верифікації та користування мобільним телефоном з номером НОМЕР_1 . Докази про її ідентифікацію при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису також відсутні. Крім того, детальний розрахунок заборгованості, наданий відповідачем не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані відповідачем у своєму відзиві, а отже не є належними доказами існування боргу. Крім того, відповідачами не надано суду жодного належного доказу що підтверджував би перерахування ТОВ «Качай гроші» на її рахунок будь-якої суми коштів, а отже відповідачем не доведено належними та допустимими доказами отримання нею (позивачем) будь-яких коштів на підставі вказаного кредитного договору. Вважає, що оспорюваний кредитний договір в електронній формі є неукладеним, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Ухвалою Голосіївського районного суду від 4 червня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (т. 2 а.с. 117-118).
В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог Закону.
Позивач про причини неявки в судове засідання 24.07.2025 не повідомила, з будь-якими клопотаннями не зверталася.
Відповідач ТОВ «Качай гроші» про причини неявки представника суд не повідомило, відзиву на позов не подало, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталося. 
Відповідач ТОВ «ФК «ЄАПБ»» про причини неявки представника суд не повідомило, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталося.
Третя особа: ОСОБА_2 про причини неявки в судове засідання не повідомив, пояснень на позовну заяву суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.
За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії кредитного договору № 00-3461305 від 29 травня 2021 року (т. 1 а.с. 18-22, т. 2 а.с. 14-18), ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 на підставі прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) кредитодавця, яка розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та опублікована на його офіційному сайті, та шляхом оформлення анкети-заяви на укладення кредитного договору від 29 травня 2021 року, керуючись положеннями ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших нормативно-правових актів України, а також на підставі Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту кредитодавця (в сфері електронної комерції), уклали даний кредитний договір.
Відповідно до розділу «Терміни та визначення, що використовуються в договорі», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних заявником та надсилаються заявником товариству для ідентифікації підпису на цих даних. Одноразовий ідентифікатор доступний тільки заявнику/позичальнику та за домовленістю сторін договору та своїм правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису.
Особистий кабінет - це персональна, захищена паролем та логіном web-сторінка позичальника, в якій позичальник має можливість отримувати інформацію та документи пов`язані з обслуговуванням кредиту (в тому числі, суму заборгованості за кредитом, строки погашення, інше), здійснювати погашення кредитної заборгованості через віртуальний POS-термінал. Вхід до особистого кабінету здійснюється позичальником шляхом введення логіна та пароля на сайті https://kachay.com.ua/ або шляхом переадресації позичальника на сайт https://kachay.com.ua/ з його акаунту в соціальній мережі. Реєстрація кредитодавцем позичальника у системі кредитодавця здійснюється після направлення позичальником в особистому кабінеті заяви на отримання кредиту.
Відповідно до умов вказаного кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1).
Пунктами 1.2 - 1.8 договору погоджено суму кредиту - 8000 грн.; строк кредиту - 30 днів; графік платежів; процентна ставка за користування кредитними коштами - 1,20% в день, нарахування якої здійснюється з 1 дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6.3. договору; цільове призначення кредиту; орієнтовна реальна річна процентна ставка; орієнтовна загальна вартість кредиту; порядок та умови пролонгації. 
Для отримання кредиту позичальник має зареєструватися на сайті та мати доступ до особистого кабінету. Для проходження реєстрації, позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту (п. 2.1).
Відповідно до п. 2.2 договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 8000 грн. на картку позичальника № НОМЕР_2 , емітовану банком України.
Позичальник підтвердила, що їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлена з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/ (п. 7.2).
У розділі 8 договору «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» містяться відомості про позичальника, її паспортні дані, ідентифікаційний код та адреса місця реєстрації. Також зазначено, що договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
27 вересня 2021 року право вимоги за кредитним договором № 00-3461305 від 29 травня 2021 року ТОВ «Качай гроші» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 27 вересня 2021 року № 27092021 (т. 1 а. с. 19-20).
22 жовтня 2022 року на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києві № 759/13581/22 від 17.10.2022 внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 25, 35-36).
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Звертаючись до суду з вказаним позовом про визнання недійсним правочину, ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що вона не підписувала із товариством в електронній формі відповідний кредитний договір.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтю 2 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що вищевказаний кредитний договір № 003461305 підписано позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 7838F, який згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Качай гроші» (т. 1 а. с. 133) належить позивачу, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору.
Так, у п. 8. вищевказаного кредитного договору від 29.05.2021 вказано, зокрема: Позичальник ПІБ: ОСОБА_1 ; адреса реєстрації, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер телефону.
Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 зазначених в договорі позивач не надала.
Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження реєстрації на сайті та без доступу до особистого кабінету ( п. 2.1). 
Доказів про те, що персональні дані позивача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, номер телефону) були використані ТОВ «Качай гроші» для укладення кредитного договору від її імені, позивачем суду не надано. 
Доводи позивача про те, що кредитний договір підписано без її волі її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , який, зловживаючи її (позивача) довірою, заволодів її персональними даними, відхиляються судом, так як вони зводяться до припущень, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України). 
Не спростовує вказаного факту й наявність відкритого на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києві № 759/13581/22 від 17.10.2022 кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки відкрите кримінальне провадження не доводить того, що саме ОСОБА_2 заволодів персональними даними позивача з метою укладення оспорюваного кредитного договору й уклав його від імені ОСОБА_1 без її волі.
З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що оспорюваний позивачем кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання такого договору не укладеним.
Щодо визнання недійсним договору факторингу № 27.09.2021 від 27.09.2021, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № 00-3461305 від 29.05.2021, укладеним з ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
За змістом частини першої статті 4 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"(далі - Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III.
Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III.
Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Як вже зазначалося раніше, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).
15 вересня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27092021 (т. 2 а.с. 67-83). 
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Згідно з договором, права вимоги - означає всі права вимоги клієнта до боржника за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників на дату відступлення прав вимоги, включаючи всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми боргу.
Дата відступлення прав вимоги - означає робочий день, в який сторони склали і підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників.
Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг (п. 2.3).
Відповідно до п. 2.4 договору, відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за украденими кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в дату відступлення прав вимоги.
Порядок розрахунку між сторонами погоджено розділом 3 договору факторингу «Розрахунки сторін», відповідно до п. 1.1. якого фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 1514459,46 грн., без ПДВ, що включає в себе суму фінансування по реєстру № 1 в розмірі 1417476,77 грн. та реєстру боржників № 2 в розмірі 96982,69 грн..
Факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі документації, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної з сторін.
Відповідно до копії платіжного доручення № 17521 від 30.09.2021 (т. 1 а.с. 132) ТОВ «ФК «ЄАПБ»» сплатило ТОВ «Качай гроші» плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021 в розмірі 1514459,46 грн.. 
Відповідно до копії Акту прийому-передачі реєстрів боржників до договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021 клієнт ТОВ «Качай гроші» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ»» прийняв реєстр боржників № 1 від 27.09.2021 кількістю 6332 та реєстр боржників № 2 від 27.09.2021 кількістю 836 (т. 1 а.с. 127). 
В реєстрі боржників № 1 від 27.09.2021 до договору факторингу № 27092021 від 27.09.2021 під номером 1224 позивач значиться як боржник за кредитним договором № 00-3461305 від 29.05.2021 (т. 1 а.с. 128-130). 
Таким чином, суд вважає, що згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.
Отже, враховуючи вищевикладені положення закону, що регулює спірні правовідносини та встановивши, що кредитний договір від 29 травня 2021 року станом на момент укладення 27 вересня 2021 року договору факторингу № 27092021 був укладений, суд вважає, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав ТОВ «Качай гроші» за кредитним договором від 29 травня 2021 року на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»» не суперечить статті 514 Цивільного кодексу України.
Позивач не довела наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання оспорюваних договорів недійсними (нікчемними), так і про недоведеність порушення цими правочинами її прав та законних інтересів.
Відповідачами при укладенні оспорюваного договору дотримано вимог цивільного законодавства щодо змісту та форми правочинів, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором. Позивач не є стороною зазначеного договору, а згода боржника на відступлення права вимоги від первісного до нового кредитора законом не передбачена.
Таким чином, оскільки оспорювані правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, не порушують прав і законних інтересів позивача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то судовий збір покладається на позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «Качай Гроші» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання кредитного договору неукладеним та договору факторингу недійсним, відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк