ЄУНСС: 453/815/26
НП: 2/453/761/26

РІШЕННЯ
іменем України

04 червня 2026 року місто Сколе 

Сколівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого – судді Микитина В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б., 
сторони у справі: 
позивачка –  ОСОБА_1 ;
відповідачка 1 –  ОСОБА_2 ;
відповідачка 2 –  ОСОБА_3 ;
відповідачка 3 –  ОСОБА_4 ;
зміст позовних вимог – про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом;
розглянувши дану цивільну справу у підготовчому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами загального позовного провадження, за участі представниці позивачки ОСОБА_1 – адвокатки Павкович О.В., -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.
Позивачка ОСОБА_1 01.05.2026 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла 01.05.2026 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 3555, в якій просить ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області, право власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) з терасою «а1» загальною площею 47,9 кв. м., з котрої житлова площа – 22,8 кв. м. та нежитлова площа – 25,1 кв. м., з господарськими будівлями – двома сараями (позначені у технічній документації літерами Б, В), розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Питання щодо стягнення на свою користь з усіх відповідачів пропорційно судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у загальному розмірі 1 331 грн. 20 коп., позивачка ОСОБА_1 не порушує. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області у віці 74 років померла матір сторін у справі – ОСОБА_5 , яка за життя розпорядилася усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті, зокрема 15.02.1996 року у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області спадкодавиця ОСОБА_5 склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем виконавчого комітету Славської селищної ради Сколівського району Львівської області ОСОБА_6 , номер у реєстрі 7, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиця ОСОБА_5 нею не змінювався та не скасовувався. За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і все те, що належатиме їй на ден смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці – позивачці ОСОБА_1 .. Після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 відкрилася спадщина за вказаним заповітом, у тому числі й на належне їй право на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, котрий вона свого часу успадкувала після смерті кожного із своїх батьків – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за вказаним заповітом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 , у тому числі й на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, при цьому вона прийняла спадщину та не відмовилася від неї, а інших спадкоємців за заповітом немає, як і немає осіб, які б претендували на обов`язкову частку незалежно від змісту вказаного заповіту та прийняли спадщину. Проте, оформити відповідне право на спадщину за вказаним заповітом після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами позивачка ОСОБА_1 не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього. З огляду на вказане, отримавши 14.04.2026 року відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, позивачка ОСОБА_1 змушена була звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. 
Відповідачка 1 – ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї та до відповідачок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Однак, зазначена відповідачка у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про проведення підготовчого засідання за її відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачкою ОСОБА_1 у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначена відповідачка вказала також про обізнаність із наслідками визнання позову. 
Відповідачка 2 – ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї та до відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Однак, зазначена відповідачка у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про проведення підготовчого засідання за її відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачкою ОСОБА_1 у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначена відповідачка вказала також про обізнаність із наслідками визнання позову. 
Відповідачка 3 – ОСОБА_4 відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до неї та до відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом, у запропоновані судом строки та порядку не подала. Однак, зазначена відповідачка у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про проведення підготовчого засідання за її відсутності, одночасно зазначила про те, що викладені позивачкою ОСОБА_1 у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначена відповідачка вказала також про обізнаність із наслідками визнання позову. 

Заяви та клопотання учасників справи. 
Відповідачка 1 – ОСОБА_2 26.05.2026 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 29.05.2026 року за вх. № 4493, в якій просила проводити підготовче засідання у цій справі за її відсутності, одночасно виклала позицію про визнання нею позову, обізнана із наслідками визнання нею позову та можливості ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні. 
Відповідачка 2 – ОСОБА_3 26.05.2026 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 29.05.2026 року за вх. № 4494, в якій просила проводити підготовче засідання у цій справі за її відсутності, одночасно виклала позицію про визнання нею позову, обізнана із наслідками визнання нею позову та можливості ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні. 
Відповідачка 3 – ОСОБА_4 26.05.2026 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 29.05.2026 року за вх. № 4492, в якій просила проводити підготовче засідання у цій справі за її відсутності, одночасно виклала позицію про визнання нею позову, обізнана із наслідками визнання нею позову та можливості ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні. 
Інших заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 04.05.2026 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі – зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 03.06.2026 року, 11:00 год.. Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належно засвідчену копію спадкової справи № 266/2025, заведеної 12.12.2025 року після смерті ОСОБА_5 , смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області.
Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 13.05.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів засобами поштового зв`язку до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 266/2025, заведеної 12.12.2025 року після смерті ОСОБА_5 , смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, разом із супровідним листом, що був зареєстрований у діловодстві за вх. № 3952.
Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного у ній підготовчого засідання.
Позивачка ОСОБА_1 у призначене підготовче засідання не з`явилася, однак забезпечила явку своєї уповноваженої представниці – адвокатки Павкович О.В., яка висловила позицію на підтримання позовних вимог своєї довірительки до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом, з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, просила позов задовольнити у повному обсязі, а рішення про задоволення позовних вимог ухвалити у підготовчому засіданні. 
Відповідачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у призначене підготовче засідання не з`явилися. 
Судом було задоволено заяви вказаних відповідачок про проведення підготовчого засідання за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 200, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд не вбачав перешкод для здійснення розгляду цієї справи у підготовчому засіданні за відсутності вказаних відповідачко й ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, на підставі наявних у суду матеріалів. 
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Усі заяви та клопотання були вирішені Сколівським районним судом Львівської області у встановленому порядку.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з частинами 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до частин 1, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивачки ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких її прав відповідачок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Сторонами у цій справі у позовній заяві та у заяві про визнання позову визнаються, а, отже, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими вони є між собою рідними сестрами, а їх батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , обоє за національністю українці, й суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання сторонами у справі.
Судом встановлено, що батько сторін у справі – ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 46 років усмт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії НОМЕР_1 , виданим повторно 15.11.2023 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у відповідності до актового запису виконавчого комітету Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про смерть за № 31 від 20.08.1959 року (копія міститься у справі, а. с. 14). 
Своєю чергою, матір сторін у справі – ОСОБА_5 , після смерті якої позивачка ОСОБА_1 має намір оформити спадщину за заповітом, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років усмт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії НОМЕР_2 , виданим 21.02.1996 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області у відповідності до складеного нею ж актового запису про смерть за № 4 від 21.02.1996 року (копія міститься у справі, а. с. 18). 
За життя спадкодавиця ОСОБА_5 зробила розпорядження щодо належних їй прав й обов`язків на випадок своєї смерті, зокрема 15.02.1996 року усмт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області спадкодавиця ОСОБА_5 склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем виконавчого комітету Славської селищної ради Сколівського району Львівської області ОСОБА_6 , номер у реєстрі 7, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці ОСОБА_5 нею не змінювався та не скасовувався (копія міститься у справі, а. с. 19). За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і все те, що належатиме їй на ден смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 ..
Судом встановлено й те, що позивачка ОСОБА_1 , яка бажає оформити спадщину після смерті матері – спадкодавиці ОСОБА_5 , прийняла спадщину, так як станом на дату смерті останньої проживала та була зареєстрованою з нею в одному житлі – по АДРЕСА_1 , де й проживає та має задеклароване місце реєстрації по даний час, що стверджується її паспортом громадянки України на бланку серії НОМЕР_3 , виданим Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 13.02.2003 року(копія міститься у справі, а. с. 4-9) та довідкою, виданою Славською селищною радою Стрийського району Львівської області 07.04.2006 року за вих. № 26/164 (копія міститься у справі, а. с. 24).
Як вбачається з витребуваної від Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України спадкової справи № 266/2025, заведеної 12.12.2025 року після смерті ОСОБА_5 , смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, інших спадкоємців за вказаним заповітом, як і осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту вказаного заповіту, та які б у визначені законом строки та порядку звернулися до Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з відповідними заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, немає. 
Відтак, саме позивачка ОСОБА_1 за вказаним заповітом вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавиці ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. 
Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавиці ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_2 , котрий є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що такий єбудинком садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) з терасою «а1» загальною площею 47,9 кв. м., з котрої житлова площа – 22,8 кв. м. та нежитлова площа – 25,1 кв. м., до нього приналежні господарські будівлі – два сараї (позначені у технічній документації літерами Б, В), він збудований у 1950 році, в цілому не є об`єктом самочинного будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 16.12.2025 року суб`єктом господарювання – фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 на замовлення позивачки ОСОБА_1 із реєстраційним номером у Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ ТІ01:0965-7438-1890-1088 (копія містяться у справі, а. с. 26-31), а також довідкою КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», сформованою на основі даних технічного архіву 21.05.2025 року за вих. № 1200 (копія міститься у справі, а. с. 22). 
Як уже йшлося вище, позивачка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину у встановленому порядку після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 , 12.12.2025 року зверталася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак 14.04.2026 року одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії за вих. № 227/02-14, через відсутність правовстановлюючих документів (копія міститься у справі, а. с. 32). 

Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.
Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі – ЦК України), іншими актами цивільного законодавства.
При цьому, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки згадані вище правовідносини виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами.
Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
За змістом ст. 534 ЦК Української РСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. 
При цьому, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК Української РСР 1963 року). 
Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений (ст. 541 ЦК Української РСР 1963 року). 
Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи у підготовчому засіданні.
Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача ОСОБА_1 , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, суд враховуючи також час побудови спірного домоволодіння (1950 рік), а також ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавицею ОСОБА_5 права на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавицею ОСОБА_5 правомірно, зокрема після смерті своїх батьків – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. 
При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавиця ОСОБА_5 не зареєструвала за життя своє право на спірний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачкою ОСОБА_1 прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивачки ОСОБА_1 як єдиної спадкоємиці за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавиці ОСОБА_5 та не відмовилася від такої спадщини, у спосіб визнання за нею відповідного права у порядку спадкування. 
Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) з терасою «а1» загальною площею 47,9 кв. м., з котрої житлова площа – 22,8 кв. м. та нежитлова площа – 25,1 кв. м., з господарськими будівлями – двома сараями (позначені у технічній документації літерами Б, В), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області.

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 1 331 грн. 20 коп. і підтверджуються відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, з урахуванням відповідної позиції цієї позивачки з вказаного приводу, яка не ставить питання про їх стягнення на свою користь пропорційно з усіх відповідачок у випадку задоволення вимог її позовної заяви, слід залишити за нею, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України.
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, матеріали цієї справи не містять.
Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.
Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», й так належало б покласти на позивачку ОСОБА_1 , як спадкоємицю за заповітом спірного майна пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі.

Керуючись статтями 4-5, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 141, 200, 206, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) з терасою «а1» загальною площею 47,9 кв. м., з котрої житлова площа – 22,8 кв. м. та нежитлова площа – 25,1 кв. м., з господарськими будівлями – двома сараями (позначені у технічній документації літерами Б, В), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Славське (тепер – с-ще. Славсько) Сколівського (тепер – Стрийського) району Львівської області.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 

Повне найменування сторін у справі.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній. 
Відповідачка 1: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Відповідачка 2: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_5 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Відповідачка 3: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_6 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Рішення суду проголошено: 04 червня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН