ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1700/26 Справа № 171/73/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,
за участю захисника адвоката Рубана О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 05 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,
в с т а н о в и л а :
постановою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 05 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 27.12.2025 о 18:00 у м. Апостоловому по вул. Вокзальній, 35, керував транспортним засобом «ДОЕ Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів керування ним транспортним засобом. Зауважує, що він не керував транспортним засобом, про що також наголосив поліцейському та запропонував витребувати відеозапис із камер відеоспостереження магазину. Докази, на які послався суд першої інстанції, є неналежними та недопустимими, оскільки вони не підтверджують факт керування ним транспортним засобом, що також підтверджується відеозаписом поліцейських.
Зауважує, що оскільки він не керував транспортним засобом, не було підстав пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та наполягав на проходженні огляду у закладі охорони здоров`я, на що поліцейський повідомив, що стосовно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду цієї справи. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу апеляційного суду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів із дня надходження справи до суду.
До того ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати наданих процесуальним законом заходів для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§ 66–69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, та за участю його захисника адвоката Рубана О.М.
Заслухавши захисника адвоката Рубана О.М., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна, умисна або необережна, дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто у цьому випадку доведенню підлягає факт керування транспортним засобом, факт виявлення у водія ознак сп`яніння, що слугує підставою для вимоги про проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, та факт відмови від проходження такого огляду.
Суд першої інстанції визнав, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються, зокрема:
– протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552390 від 27.12.2025;
– рапортом, відповідно до якого 27.12.2025 о 18:00 під час несення служби поліцейськими було зупинено автомобіль марки «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та спілкування було встановлено, що водій ОСОБА_1 має явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійку ходу. На законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України;
– направленням на огляд водія з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 27.12.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;
– актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння;
– довідкою інспектора СРПП ВП № 8 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якої згідно з ІПНП України «ГСЦ Посвідчення водія» гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії А, А1, В, В1, С, С1, видане 24.10.2023 сервісним центром «1248»;
– відеозаписом, який був переглянутий судом під час судового розгляду справи за участю захисника адвоката Рубана О.М., на якому зафіксовано, як поліцейський спілкується з ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 перебуває поруч із зазначеним у протоколі транспортним засобом, який припаркований з порушенням ПДР, у транспортного засобу відчинені лише двері водійського місця, куди ОСОБА_1 під час спілкування періодично сідає, та під час розмови з поліцейським ОСОБА_1 витягнув ключі із замка запалення. Згідно із зафіксованими на відео подіями ОСОБА_1 поводить себе агресивно, зневажливо, постійно використовує нецензурні висловлювання та має явні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки його поведінка не відповідає обстановці, що склалася, він має нестійку ходу та порушення мовлення. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ОСОБА_1 відмовився.
Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. п. 6, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Аналізуючи вказані вимоги закону, апеляційний суд зазначає, що під час виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння поліцейський висуває вимогу про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, що є обов`язковою складовою проведення огляду на стан сп`яніння, і лише у разі відмови водія від проходження такого огляду поліцейський висуває вимогу про проходження огляду в закладі охорони здоров`я. У разі погодження водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний провести такий огляд.
Проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком водія, невиконання якого є порушенням вимог ПДР України та тягне за собою адміністративну відповідальність.
Як встановлено апеляційним судом із відеозапису, який є додатком до протоколу, працівники поліції розмовляють із ОСОБА_1 , який перебуває біля автомобіля з увімкненим покажчиком аварійної сигналізації, інших осіб біля автомобіля немає. На запитання поліцейського ОСОБА_1 зауважив, що не керував транспортним засобом, ним керував друг, який пішов. Поліцейським наголошено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та висунуто вимогу про надання відповідних документів, на що ОСОБА_1 зазначив, що не керував транспортним засобом, а їхав збоку. Працівниками поліції опитані свідки, які впевнено зазначили, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 . Працівником поліції наголошено, що у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що ОСОБА_1 заперечив та вказав, що не керував транспортним засобом. На чергову пропозицію поліцейського ОСОБА_1 зазначив, що буде проходити огляд у закладі охорони здоров`я, на що поліцейський зазначив, що треба прослідувати до медичного закладу, і водночас запитав, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 зауважив, що не керував транспортним засобом, а поліцейським наголошено, що стосовно ОСОБА_1 буде складений протокол. На вказане повідомлення ОСОБА_1 наголосив, щоб його відвезли в заклад охорони здоров`я, однак поліцейський зазначив, що буде складений протокол.
Твердження сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом є неспроможними.
Так, норми чинного КУпАП та відповідної Інструкції не вимагають обов`язкової відеофіксації керування особою транспортним засобом, такий факт підлягає доведенню сукупністю доказів, які вказують, що особа керувала транспортним засобом. Більше того, саме фіксування особи в стані руху є технічно неможливим, а тому на підставі усіх наявних доказів у справі суд встановлює доведеність або спростування факту керування транспортним засобом особою, на яку складено протокол.
У цьому випадку, навіть без фіксації руху автомобіля, за сукупністю ознак та доказів факт керування транспортним засобом «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 доведений поза розумним сумнівом. Так, свідки, які слідували за автомобілем «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , зазначили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, про наявність інших осіб свідки не зазначили. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що автомобілем керував знайомий, однак його анкетних даних не назвав, клопотання про його допит у суді не заявив, письмових пояснень останнього не надав. Крім того, під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 не зміг послідовно та логічно пояснити, хто керував транспортним засобом, чому та куди пішов, не здійснив телефонний дзвінок такому знайомому для підтвердження своєї позиції. Така позиція ОСОБА_1 є надуманою та сприймається апеляційним судом як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності та, як наслідок, адміністративного стягнення.
Разом з цим апеляційний суд наголошує, що проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком водія. У свою чергу, інспектор поліції висуває вимогу, тобто безальтернативну пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, і алгоритм дій повинен відповідати нормам КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Однак у цьому випадку інспектор поліції неодноразово запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та, всупереч вищенаведеним нормам закону, після констатації відмови водія ОСОБА_1 проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу та наголошення на тому, що він буде проходити огляд у закладі охорони здоров`я, працівники поліції не здійснили жодних дій для реалізації такого права водія, не забезпечили його прибуття до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, а склали протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ігноруючи вимогу водія прослідувати до медичного закладу.
Отже, через недотримання повного порядку проведення процедури огляду інспектором поліції ОСОБА_1 був позбавлений можливості здійснити захист своїх прав шляхом проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що прямо передбачено КУпАП та відповідною Інструкцією.
На підставі викладеного не можна поза розумним сумнівом стверджувати, що водій ОСОБА_1 за своїм власним переконанням та бажанням відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Навпаки, матеріали справи містять беззаперечні докази погодження водія ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що було проігноровано працівниками поліції, та складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, якої не було.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що за відсутності належних доказів беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в повному порядку, тобто як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже, апеляційним судом встановлено порушення поліцейськими порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
За наведених вище обставин суд доходить висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням інспектором поліції порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Недоведеність вини особи відповідно до ст. 9 КУпАП свідчить про відсутність складу правопорушення.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченому ст. 62 Конституції України.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення у діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.
За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі — закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 05 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        Ірина СВІЯГІНА