ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/11144/24  Провадження 1-кп/636/663/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2026       

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню (ЄРДР № 12024226290000321 від 04 жовтня 2024 року) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Човно-Федорівка Зінківського району Полтавської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є особою з інвалідністю, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 вчинив дії, направлені на підроблення водійського посвідчення на своє ім`я та в подальшому його використання за наступних обставин.
На початку вересня 2024 року, перебуваючи в с-ще Пролісне Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_4 , добре знаючи порядок видачі посвідчення водія та допуск до керування транспортним засобом, визначений чинним законодавством, маючи намір отримання можливості керувати транспортним засобом за підробленим водійським посвідченням, отримав інформацію, в мережі Інтернет, про можливість виготовлення підробленого водійського посвідчення. Для цього останній, за попередньою змовою з невстановленою особою, вчиняючи дії, направлені на отримання підробленого документа, домовився про підроблення водійського посвідчення за грошову винагороду в розмірі 3000,00 гривень. ОСОБА_4 на вимогу зазначеної особи, надав копію свого паспорту громадянина України та фото особистого підпису на білому аркуші паперу для виготовлення підробленого водійського посвідчення.
В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи в одному з відділень «Нової Пошти», являючись учасником у підробці документа, яке вислане вище зазначеною поштою, від невстановленої особи, отримав підроблений бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 12.09.2024 ТСЦ 1242 на ім`я « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотокарткою та підписом ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-24/3 0264-ДЦ за результатами проведення судової технічної експертизи документів від 18.10.2024 встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 12.09.2024 ТСЦ 1242 на ім`я « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.
Крім того, ОСОБА_4 , після отримання підробленого бланка посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , на власне ім`я, та усвідомлюючи, що він порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», почав свідомо використовувати завідомо підроблений документ - бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 12.09.2024 ТСЦ 1242 на ім`я « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.
03.10.2024 о 18:00 годині, ОСОБА_4 , рухаючись автомобілем «Opel Astra G», д.н. НОМЕР_3 , по автошляху Київ-Харків-Довжанський, у Чугуївському районі Харківської області, на блок посту «Джерело», зупинений співробітниками поліції, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", для перевірки документів.
Під час перевірки документів ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений документ - бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на власне ім`я.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-24/30264-ДД за результатами проведення судової технічної експертизи документів від 18.10.2024 встановлено, що бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 12.09.2024 ТСЦ 1242 на ім`я « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, добровільно розказав про обставини їх вчинення, а саме, що у вересні 2024 року отримав інформацію, через мережу Інтернет, про можливість виготовлення посвідчення водія за грошову винагороду, в подальшому у відділені «Нової Пошти», отримав від невстановленої особи, підроблений бланк посвідчення водія. Після чого, у жовтні 2024 року, рухаючись автомобілем «Opel Astra G», д.н. НОМЕР_3 , по автошляху Київ-Харків-Довжанський, зупинений на блок посту «Джерело» співробітниками поліції, для перевірки документів. Під час перевірки документів ОСОБА_4 , на вимогу працівників поліції надав посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на власне ім`я.
Ставлення ОСОБА_4 до вчиненого злочину не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Коробов проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений у ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд вважає, що ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, його дії необхідно кваліфікувати наступним чином:
-за ч. 3 ст. 358 КК України – підроблення посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб;
-за ч. 4 ст. 358 КК України – використання завідомо підробленого документа.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його конкретні обставини, дані про особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, а саме: що він є громадянином України, має неповну вищу освіту, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, раніше несудимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду власних дій, наявності відчуття жалю за вчинене, розуміння наслідків своїх дій.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком.
При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєних кримінальних правопорушень, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо із призначенням покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції частини статті, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції частини статті.
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, є підстави для призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі, в порядку ст. 124 КПК України, за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121- 24/30264-ДД від 18.10.2024, під час якої залучався експерт Харківського НДЕКЦ МВС в сумі 2387 гривень 70 копійок, в дохід держави.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 10.10.2024 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 3 ст. 358 КК України – обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
-за ч. 4 ст. 358 КК України – обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або місця проживання.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_4 , виданий 12.09.2024 ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121- 24/30264-ДД від 18.10.2024, під час якої залучався експерт Харківського НДЕКЦ МВС в сумі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 (сімдесят) копійок, в дохід держави.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 10.10.2024 на посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане ТСЦ1242, від 12.09.2024р., дійсне до 12.09.2026, з відкритими категоріями В, на ім`я ОСОБА_4 , який поміщено до сейф пакету WAR1190886, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії - скасувати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1