14.05.26
33/812/176/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/176/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 172-20 КУпАП  суддя Коротков Т.В.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря  -  Пшеняк М.В. 
захисника     - Гамова В.В. 

розглянула, у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Гамова В.В. на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,
За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 25.12.2025 р. о 14.15 год. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), перебував у місці тимчасової дислокації тилового пункту управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що розташований в АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби (перебував у добовому наряді зі штатною зброєю) у нетверезому стані. 25.12.2025 р. о 14.50 год. ОСОБА_1 був доставлений та оглянутий на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР. Перевірка підтвердила, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат – 2.08 проміле), що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1208 від 25.12.2025 р., чим порушив вимоги виконання військових обов`язків військової служби, виконуючи їх у стані алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння, а також поява таких осіб у службовий час на території ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що вчинене в умовах воєнного стану.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що судове рішення не відповідає вимогам законодавства, суд не повно з`ясував усіх фактичних обставин, підійшов формально до вивчення справи та належним чином не дослідив докази. 
Зазначає, що судом, при прийнятті рішення, не враховано те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, та його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитись на підставі ч. 7 ст. 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 р. № 32. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння на місці, із використанням спеціальних технічних засобів вимірювання не проводився, матеріали обов`язкової відео фіксації до матеріалів справи не додано, що є порушення ч. 7 ст. 266-1 КУпАП та вище вказаного Порядку та вказує на те, що порушено порядок проведення огляду.
Звертає увагу на те, що до матеріалів справи не додано акту медичного огляду та висновку, а додано лише виписку № 1208 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_1 , оформлення якої не передбачено вказаним вище Порядком і оскарження висновків якої, позбавлений права військовослужбовець. Крім того, вказана виписка є особистим документом хворого, в якому зазначено його діагноз та передача третім особами якої є заборонена, разом з тим саме в графі «діагноз» зафіксовано лікарем стан здоров`я ОСОБА_1 станом на 25.12.2025 р.
Крім того, вказує, що в матеріалах справи відсутній такий документ як «направлення» ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду, який є обов`язковим та є підставою для проведення огляду в медичному закладі. 
Також, судом не досліджено та не надано належної оцінки, тому факту що, сертифікат на повірку та калібровку Алкотестеру Драгер, яким було проведено огляд  ОСОБА_1 , був чинний до квітня 2025 року, а останнє калібрування відбувалося 04.04.2024 р. 
Пояснює, що ОСОБА_1 вважає себе невинуватим у скоєнні зазначеного вище адміністративного правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння 25.12.2025 р. він не знаходився вважає, що командування так діяло через конфлікт, який відбувся перед зазначеними подіями. В той день він був напружений та втомлений через щільний та напружений графік служби. Через зазначений вище конфлікт та неправомірні дії керівництва НОМЕР_2 прикордонного загону ОСОБА_1 прийшлося за власним бажанням змінити місце служби, що підтверджується витягом з відповідного наказу. Крім того, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 на теперішній час проходить військову службу в іншому регіоні України, з об`єктивних причини він не міг прибути у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддею зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення 25.12.2025 р. о 14.15 год. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), перебував у місці тимчасової дислокації тилового пункту управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що розташований в АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння та виконував обов`язки військової служби (перебував у добовому наряді зі штатною зброєю) у нетверезому стані. 25.12.2025 р. о 14.50 год. ОСОБА_1 був доставлений та оглянутий на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР. Перевірка підтвердила, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат – 2.08 проміле), що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1208 від 25.12.2025 р., чим порушив вимоги виконання військових обов`язків військової служби, виконуючи їх у стані алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння, а також поява таких осіб у службовий час на території ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що вчинене в умовах воєнного стану.
Зміст протоколу узгоджується з письмовими доказами наявними в матеріалах справи, а саме, висновком щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 25.12.2025 р. за № 1208 з результатом – 2.08 проміле, рапортом від 26.12.2025 р., поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 26.12.2025 р., актом про відмову від підписання протоколу та пояснень до протоколу від 26.12.2025 р., довідкою від 26.12.2025 р., бойовим наказом від 25.12.2025 р., наказом про організацію служби військ в НОМЕР_2 прикордонному загоні у 2025 році.
Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка.
У доводах апеляційної скарги, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 в стані сп`яніння не перебував, а командування так діяло через конфлікт, який відбувся перед зазначеними подіями.
Вищевказані доводи скаржника оцінюються апеляційним судом критично, з огляду на те, що жодних доказів на підтвердження неприязних стосунків, матеріали справи не містять та захисником не надано. В апеляційній скарзі також не зазначено, у чому полягають такі неприязні стосунки, та як вони могли вплинути на притягнення його до адміністративної відповідальності. Як, і відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість командування частини у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Заперечення захисника щодо того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, відтак було порушено порядок проведення огляду останнього, є неспроможними з огляду на наступне.
Згідно статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України. Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, охорона та захист пунктів пропуску через державний кордон України, припинення у взаємодії з відповідними військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України. Під час дії воєнного стану прикордонні загони у встановленому законом порядку можуть залучатися відповідними органами військового управління Збройних Сил України до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 р. № 32, визначає процедуру направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також військовослужбовців Збройних Сил (далі - військовослужбовці) для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), та проведення огляду.
Відтак, у розумінні статті 266-1 КУпАП та вказаного вище Порядку ОСОБА_1 не є військовослужбовцем Збройних Сил України та його огляд не мав проводитись відповідно до Порядку про направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 р. № 32.
Заперечення захисника щодо того, що у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду та висновок, а тому огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушеннями, є таким, що не ґрунтується на вимогах закону.
Так, з відповіді виконуючого обов`язки директора КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 26.02.2026 р. вбачається, що складання акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 р. № 32. Військовослужбовець Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 під час проходження медичного огляду 25.12.2025 р. не належав до категорії водіїв транспортних засобів або військовослужбовців Збройних Сил України, на яких поширюється дія Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 р. № 32. Медичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений відповідно до Порядку проведення медичних оглядів громадян з метою виявлення у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом управління охорони здоров`я облдержадміністрації № 538-Л від 25.10.2024 р. Результати медичного огляду вносяться до медичної картки амбулаторного хворого форма № 025/о та у разі необхідності видається виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форма № 027/о.
Окрім того, як вірно зазначив суддя місцевого суду, суд не може ігнорувати факт встановлення в результаті медичного огляду факту перебування правопорушника у стані алкогольного сп`яніння, а тому відсутність акту огляду на стан сп`яніння не впливає на встановлення фактичних обставин справи.
Крім того, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять, а тому, доводи апеляційної скарги захисника є непереконливими.
Відтак, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і безпідставними.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
Докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Суддею місцевого суду повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи та правильно надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи.
За такого, посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка. Крім того, апеляційний суд наголошує, що стороною захисту не надано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Істотних порушень судом першої інстанції норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим. 
За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Гамова В.В. – залишити без задоволення.
Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2026 року, відносно  ОСОБА_1 , - залишити без змін.  
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду     Н.В. Чебанова-Губарєва