Справа № 560/21196/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

08 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. 
за участю:	секретаря судового засідання Левицької Ю.О.  представників позивача Черкасова Д.О., Бойко Н.В., представників відповідача Чубко Л.В., Ворника С.О., 	
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261732407,
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261782407,
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261762407,
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261772407,
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261742407,
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261752407,
визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0261712407 від 06.11.2025 та
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261722407.
В обґрунтування позову зазначає, що викладені в акті перевірки від 07.10.2025 №20383/22-01-24-07/ НОМЕР_1 висновки про порушення позивачем встановлених ПК України умов перебування на спрощеній системі оподаткування у зв`язку з наданням поворотної фінансової допомоги є безпідставними. Стверджує, що в цілях оподаткування слід керуватися понятійним апаратом ПК України, зі змісту якого випливає, що саме позика (підпункт 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України) є фінансовою послугою та надається фінансовими установами. Таким чином, якщо поворотна фінансова допомога є безпроцентною, вона не підпадає під визначення фінансової послуги. Надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги не передбачало отримання доходу, а підприємницька діяльність позивача не пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів. Отже, надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги не підпадає під визначення фінансових послуг або діяльності у сфері фінансового посередництва. Надання фінансової допомоги здійснювалося виключно в межах укладеного договору № 251/09-17/ДФ від 11.09.2017, мало разовий, несистемний характер та не передбачало отримання будь-якої вигоди чи доходу. Фінансова допомога надавалася частинами, що прямо не заборонено податковим або цивільним законодавством та не свідчить про провадження діяльності у сфері фінансових послуг чи фінансового посередництва. Відтак, надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги не підпадає під поняття фінансового посередництва. Висновок податкового органу, що фізичні особи – підприємці – платники єдиного податку першої – третьої груп не можуть надавати/отримувати фінансову допомогу, у тому числі безповоротну, оскільки такий вид діяльності не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування вважає хибним, оскільки фінансове посередництво передбачає залучення коштів та отримання прибутку, чого у разі надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги не відбувається. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 15.12.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 20.01.2026 о 10:00 год.
До суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Хмельницькій області на позовну заяву, в якому вказує, що позикодавець має право, тобто не обов`язок, на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що спростовує доводи позивача, що основною ознакою позики є оплатність та отримання процентів. При цьому, діяльність з надання поворотної фінансової допомоги іншим юридичним особам (фізичним особам - підприємцям) на постійній основі розглядатися як фінансове посередництво, за умови здійснення якої суб`єкт господарювання не має права застосовувати спрощену систему оподаткування. Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 надання фінансової допомоги належить до коду 64 "Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення". Таким чином, фізичні особи – підприємці – платники єдиного податку першої – третьої груп не можуть надавати фінансову допомогу, у тому числі безповоротну, оскільки такий вид діяльності не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування. Позивач до перевірки надав, але не завірено належним чином копії договорів поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Згідно з пунктом 8.2 пункту 8 договору від 11.09.2017 №251/09-17/ФД за порушення строків повернення фінансової допомоги позичальник (ТОВ "Маркасон") сплачує на користь позивача пеню у розмірі 0,1% від неповернутої в строк суми за кожний день прострочення. Перевіркою відповідач встановив, що згідно даних банківської виписки АТ "УкрСиббанк" по рахунку НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1 надавав у ІІІ кварталі 2017 року поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на постійній основі ТОВ"МАРКАСОН". Всього у періоді з 18.07.2017 по 30.09.2017 встановлено 11 фактів надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відтак, позивач у ІІІ кварталі 2017 року порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме здійснював діяльність у сфері фінансового посередництва - надавав поворотну фінансову допомогу на постійній основі. Водночас, заяву щодо відмови застосування спрощеної системи оподаткування з 01.10.2017 до контролюючого органу за місцем обліку не подав. Таким чином, фізична особа – підприємець, яка порушила умови перебування на спрощеній системі оподаткування, встановлені ПК України, а саме надавала поворотну фінансову допомогу, зобов`язана оподаткувати дохід в сумі повернутих коштів за надання такої допомоги за ставкою 15 відсотків та перейти на сплату інших податків і зборів з першого числа місяця, наступного за звітним кварталом, в якому відбулося таке порушення. Згідно з випискою банку АТ "УкрСиббанк" про рух коштів на розрахунковому рахунку НОМЕР_3 ФОП ОСОБА_1 призначення платежу "Повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги по договору № 251/09-17/ФД від 11.09.2017 Без ПДВ" 18.09.2017 повернута поворотна фінансова допомога від ТОВ"МАРКАСОН" (ЄДРПОУ 37118680) в сумі 5000,00 грн. Позивач дохід, який отриманий від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, мав оподаткувати за ставкою 15%, а саме у ІІІ кварталі 2017 року на суму 750,00 грн від повернутої поворотної фінансової допомоги в сумі 5000,00 грн. Однак, ФОП ОСОБА_1 дану суму не нарахував та у податковій звітності не задекларував. Просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 31.12.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідач фактично здійснив підміну понять, ототожнивши разове надання безвідсоткової фінансової допомоги з фінансовим посередництвом, хоча така діяльність за своєю суттю передбачає системність, отримання прибутку, залучення коштів третіх осіб та спеціальний правовий статус суб`єкта. Жодна з цих ознак у діях позивача відсутня, що визнається навіть самим відповідачем, який не встановив факту отримання будь-якої вигоди або доходу від надання фінансової допомоги. Тому, всі оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій ґрунтуються виключно на неправомірному тлумаченні норм матеріального права та є похідними від одного незаконного висновку контролюючого органу. У разі усунення цього первинного порушення відпадають правові підстави для існування кожного з оскаржуваних рішень.
20.01.2026 суд відклав розгляд справи на 03.02.2026 11:30 год.
Ухвалою від 30.01.2026 Хмельницький окружний адміністративний суд заяву представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні, призначеному на 26.01.2026 11:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задовольнив.
03.02.2026 суд відклав розгляд справи на 17.02.2026 10:30 год.
Ухвалою від 16.02.2026 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
17.02.2026, 03.03.2026, 18.03.2026 суд відкладав розгляд справи. Повісткою та телефонограмою сторони повідомлені, що розгляд справи відбудеться на 31.03.2026 о 12:30 год.
Ухвалою від 31.03.2026 Хмельницький окружний адміністративний суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 28.04.2026 о 10:30 год.
Ухвалою від 27.04.2026 Хмельницький окружний адміністративний суд заяву представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні задовольнив.
28.04.2026 суд оголосив перерву до 12.05.2026 11:30 год.
На виконання вимог протокольної ухвали суду від 28.04.2026 відповідач подав додаткові пояснення повідомив підстави проведення перевірки, надання контролюючим органом запитів платнику податків, розрахунок податку на доходи фізичних осіб та військового збору, включення доходу отриманого від ТОВ "ФК "ПРОФІ-ФІНАНСИ" в сумі 557500,00 грн до доходу платника єдиного податку, підстав нарахування ПДВ та правовідносини, що вплинули на нарахування ПДВ.
Представник позивача подав додаткові пояснення, у яких заперечує щодо позиції податкового органу.
12.05.2026 суд відклав розгляд справи на 26.05.2026 11:00 год.
26.05.2026 суд перейшов до стадії прийняття рішення та оголосити перерву до 08.06.2026 09:40 год.
У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову, представники податкового органу вказував на правомірність оскаржуваних рішень та просили відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши учасників справи, дослідивши докази, суд встановив таке.
Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 18.07.2017 по 17.12.2020 перебував на податковому обліку як платник єдиного податку Ш групи. Основний вид діяльності - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.
У серпні 2025 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 07.08.2025 №3208-П провело документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 18.07.2017 по 17.12.2020 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 18.07.2017 по 17.12.2020.
Результатами перевірки оформлені актом від 07.10.2025 за № 20383/22-01-24-07/ НОМЕР_1 , у якому відображені висновки про порушення позивачем:
абзацу 4 пункту 293.4 статті 293, абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті. 298 Податкового кодексу України, в результаті чого у ІІІ кварталі 2017 року занижений єдиний податок ІІІ групи в сумі 750,00 грн,
вимог підпункту 49.2 статті 49, пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу, в результаті чого не подані декларації про майновий стан та доходи за 2017 (період з 01.10.2017 по 31.12.2017) – 2020 роки,
пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України позивачем занижений податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 2317511,34 грн, в т.ч. у в т.ч. у 2017 році в сумі 609776,11 грн, у 2018 році в сумі 733159,45 грн, у 2019 році в сумі 7536,08 грн, у 2020 році в сумі 967039,70 грн,
пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрований в Мін`юсті України 30.01.2015 №111/26556, в результаті чого не подані податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період з ІІІ кварталу 2017 року по І квартал 2018 року та з ІІ кварталу 2020 року по IV квартал 2020 року включно та не відображені виплати доходів фізичним особам підприємцям за ознакою 157- доходи виплачені самозайнятим особам в загальній сумі 2961254,83 грн,
пункту 4 частини 1 статті 4, пункту 2 частини 1 статті 7, частини 5 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями, в результаті чого у періоді з 01.10.2017 по 17.12.2020 занижений єдиний внесок в загальній сумі 301504,28 грн, в т.ч. за 2017 рік – в сумі 29568,00 грн, за 2018 рік – в сумі 137602,08 грн, за 2020 рік – в сумі 134334,20 грн,
пункту 44.1 статті 44, пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2., підпункту 174.4.5 пункту 177.4 статті 177, підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, в результаті чого у періоді, що перевірявся занижений показник чистого доходу, відповідно занижена сума військового збору за результатами річного декларування в сумі 193125,95 грн, в тому числі за: 2017 рік – 50814,68 грн, 2018 рік – 61096,62 грн, 2019 рік – 628,01 грн, 2020 рік – 80586,64 грн,
пункту 181.1 статті 181, пункту 183.10 статті 183, пункту 188.1 статті 188, пункту 193.1 статті 193, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижені податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 2288849,19 грн, в т.ч. за: за: грудень 2017 року – на суму 384855,05 грн, січень 2018 року – на суму 5335,00 грн, лютий 2018 року – на суму 170,60 грн, травень 2018 року – на суму 561800,82 грн, червень 2018 року – на суму 243555,45 грн, липень 2018 року – на суму 475,73 грн, серпень 2018 року – на суму 4853,31 грн, жовтень 2018 року – на суму 327,41 грн, вересень 2019 року – на суму 10517,37 грн, березень 2020 року – на суму 118316,40 грн, квітень 2020 року – на суму 327955,15 грн, травень 2020 року – на суму 236967,64 грн, червень 2020 року – на суму 230471,89 грн, липень 2020 року – на суму 50905,77 грн, вересень 2020 року – на суму 161,80 грн, жовтень 2020 року – на суму 79,80 грн, грудень 2020 року – на суму 112100,00 грн,
пунктів 44.1, 44.3, 44.5 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України, в результаті чого до перевірки не надані документи, пов`язані з обчисленням і сплатою єдиного податку - Книгу обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, за звітні періоди з 18.07.2017 по 17.12.2020 та належним чином оформлені документи, пов`язані з предметом перевірки.
На підставі акту перевірки відповідач прийняв:
податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0261732407, яким збільшена суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 975329,39 грн (основний платіж 974575,78 грн та штрафна санкція – 753,61 грн),
податкове повідомлення-рішення № 0261782407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у сумі 1020,00 грн,
податкове повідомлення-рішення № 0261762407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 340,00 грн,
податкове повідомлення-рішення № 0261772407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у сумі 1020,0 грн,
податкове повідомлення-рішення № 0261742407 форми "Р", яким збільшена сума грошового зобов`язання з військового збору на 81277,45 грн (основний платіж 81214,65 грн та штрафна санкція – 62,80 грн),
податкове повідомлення-рішення № 0261752407 форми "Р", яким збільшено суму податку на додану вартість на 1196223,40 грн (основний платіж 1087475,82 грн та штрафна санкція – 108747,58 грн),
вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0261712407 в сумі 301504,28 грн,
рішення № 0261722407, яким застосовані штрафні санкції в сумі 150752,14 грн за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
Вважаючи протиправними рішення від 06.11.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0261732407, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 975329,39 грн, в т. ч за основним платежем в сумі 974575,78 грн та штрафними санкціями в сумі 753,61 грн, та податкове повідомлення-рішення № 0261742407 форми "Р", яким збільшена сума грошового зобов`язання з військового збору на 81277,45 грн (основний платіж 81214,65 грн та штрафна санкція – 62,80 грн), грунтуються на викладеному в акті перевірки висновку про порушення позивачем пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (далі – ПК України) та заниження у зв`язку з цим податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 2317511,34 грн, в т ч. у 2017 році в сумі 609776,11 грн, у 2018 році в сумі 733159,45 грн, у 2019 році в сумі 7536,08 грн, у 2020 році в сумі 967039,70 грн і пункту 44.1 статті 44, пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2., підпункту 174.4.5 пункту 177.4 статті 177, підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" в результаті чого занижена сума військового збору за результатами річного декларування в сумі 193125,95 грн.
За даними перевірки в період з 18.07.2017 по 30.09.2017 позивач, як платник єдиного податку Ш групи, порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування у зв`язку з неправомірним відображенням в податковому обліку у Ш кварталі 2017 року діяльності у сфері фінансового посередництва - надання ТОВ «Маркасон» поворотної фінансової допомоги на постійній основі, що призвело до заниження доходів позивача в загальній сумі 11718300,54 грн, в т.ч. у 2017 році - в сумі 3389757,06 грн, у 2018 році - в сумі 4082591,59 грн, у 2019 році - в сумі 52586,84 грн, у 2020 році - в сумі 4193365,05 грн.
Суд встановив, 11.09.2017 позивач (позикодавець) уклав з ТОВ «Маркасон» (позичальник) договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №251/09-17/ДФ від 11.09.2017.
Умовами зазначеного договору передбачено, що позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути її позикодавцю в строки, передбачені цим договором (п.1.1); загальний розмір фінансової допомоги, що надається позичальникові згідно з цим договором становить 10 000 000,0 грн (пункт 3.1); за даним договором проценти за надання фінансової допомоги не нараховуються та не сплачуються (пункт 3.2); фінансова допомога надаватиметься позикодавцем шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, фінансова допомога надається позичальникові на термін до 11 вересня 2018 року (пункти 4.1 і 5.1); фінансова допомога повертається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника як єдиним платежем так і частинами (пункти 6.1 і 6.2); за порушення умов договору сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством. За порушення строків повернення фінансової допомоги позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 0,1% від неповернутої в строк суми за кожний день прострочення.
Додатковою угодою від 10.09.2018 №б/н до договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 11.09.2017 №251/09-17/ФД сторони продовжили термін надання фінансової допомоги до 30 червня 2019 року. 
За даними перевірки позивач на виконання договору від 11.09.2017 №251/09-17/ФД у ІІІ кварталі 2017 року (з 18.07.2017 по 30.07.2017) здійснив ряд операцій з перерахуванням на банківський рахунок ТОВ "МАРКАСОН" коштів з призначенням платежу «надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги».
Дійшовши висновку про те, що зазначена діяльність позивача є діяльністю у сфері фінансового посередництва, яка виключає застосування спрощеної системи оподаткування, відповідач, керуючись положеннями абзацу 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 та абзацу 4 пункту 293.4 статті 293 ПК України нарахував позивачу податок на доходи за 2017-2020 роки з застосуванням ставки 15 відсотків (стор 7-9 акту перевірки) та військовий збір.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку врегульовані главою 1 розділу XIV ПК України.
За визначенням пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. 
За змістом підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України до суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності третьої групи відносяться, зокрема, фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до підпункту п`ятого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки - у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Пунктом 291.5 статті 291 ПК України визначений перелік видів діяльності, здійснення яких не дає права на застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.
Пунктом 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України передбачено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України "Про страхування", сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.
Податковий кодекс України не містить визначення поняття «фінансового посередництва».
Згідно з частиною 3 статті 333 Господарського кодексу України, чинного до 28.08.2025 фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями.
Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлював Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 року N 2664-III (далі – Закон N 2664-III), який втратив чинність на підставі Закону N 1953-IX від 14.12.2021.
За визначенням частини 1 статті 1 Закону N 2664-III фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5); 
ринки фінансових послуг - сфера діяльності учасників ринків фінансових послуг з метою надання та споживання певних фінансових послуг. До ринків фінансових послуг належать професійні послуги на ринках банківських послуг, страхових послуг, інвестиційних послуг, капіталу та інших видах ринків, що забезпечують обіг фінансових активів (пункт 6); 
учасники ринку фінансових послуг - особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України; особи, які провадять діяльність з надання посередницьких послуг на ринках фінансових послуг (пункт 7);
посередницькі послуги на ринках фінансових послуг - діяльність юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців, якщо інше не передбачено законом, що включає консультування, експертно-інформаційні послуги, роботу з підготовки, укладення та виконання (супроводження) договорів про надання фінансових послуг, інші послуги, визначені законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг (пункт 29);
Відповідно до пункту 12 розділу 5 Класифікації інституційних секторів економіки України, затвердженої наказом Державної служби статистики України від 03.12.2014 № 378, фінансові посередники - це інституційні одиниці, які беруть зобов`язання від свого імені з метою придбання фінансових активів шляхом здійснення фінансових операцій на ринку. 
Отже, з урахуванням приписів статті 1 Закону N 2664-III та пункту 12 розділу 5 Класифікації ознаками фінансового посередництва є придбання особою від свого імені фінансових активів шляхом здійснення фінансових операцій на ринку в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб з метою отримання прибутку
У постанові від 21.04.2026 у справі № 280/7335/24 Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого надання поворотної фінансової допомоги іншій особі, в контексті абзацу 3 статті 333 Господарського кодексу України, може розцінюватись як фінансове посередництво, виключно у разі отримання та перерозподілу фінансових коштів.
Акт позапланової перевірки не містить відомостей про встановлення під час її проведення фактів придбання (отримання) позивачем фінансових коштів в інтересах ТОВ «Маркасон» та їх перерозподілу, а також отримання позивачем прибутку від надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Не надані такі докази відповідачем і під час судового розгляду справи.
Натомість, досліджені судом докази, зокрема, договір від 11.09.2017 №251/09-17/ФД про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, додаткова угода до цього договору від 10.09.2018 №б/н, повідомлення про переведення боргу від 23.03.2020 № 23-03-03, виписка банку АТ "УкрСиббанк" про рух коштів на розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 з записом про повернення 18.09.2017 поворотної фінансової допомоги від ТОВ "МАРКАСОН" в сумі 5000,00 грн (призначення платежу «Повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги по договору № 251/09-17/ФД від 11.09.2017 Без ПДВ»), договір прощення частини боргу №3112/251 від 31.12.2018, повідомлення про переведення боргу від 28.12.2018 № 28-12-05, Лист від 21.12.2018 № 002, свідчать про те, що надана позивачем поворотна фінансова допомога не була пов`язана з отриманням ним коштів та їх перерозподілом, а договір про надання цієї допомоги не передбачав отримання від ТОВ «МАРКАСОН» винагороди за надання такої допомоги, зокрема, у вигляді відсотків за користування коштами, наданими у вигляді фінансової допомоги.
Додатковою угодою від 10.09.2018 до Договору №251/09-17/ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 11.09.2017 позивач та ТОВ «МАРКАСОН» визначили право позичальника на заміну боржника в зобов`язанні, що виникло на підставі договору, на нового боржника - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДІВІОН».
Листом від 21.12.2018 позивач повідомив ТОВ «МАРКАСОН» про те, що не заперечує щодо переведення непогашеної частини боргу за Договором №251/09-17/ФД поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 11.09.2017 на іншу особу.
21.12.2018 ТОВ «МАРКАСОН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДІВІОН» уклали договір про переведення боргу №ПД-2812/1, повідомивши про те позивача листом №28-12-05 від 28.12.2018.
28.12.2018 позивач та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДІВІОН» (новий боржник) уклали договір прощення частини боргу №3112/251, пунктом 1.4. якого передбачено, що позивач (кредитор за договором) заявляє про звільнення (прощення(анулювання) частини боргу) нового боржника від зобов`язання щодо сплати частини боргу у сумі 5 017 500 грн., внаслідок чого на підставі статті 605 ЦК України зобов`язання щодо повернення новим боржником боргу припиняється. У підпункту 1.3. Договору №3112/251 новий боржник гарантував погашення частини боргу у сумі 557 500 грн. в строк до 30.09.2020.
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДІВІОН» надіслало позивачу повідомлення про переведення боргу по договору №23-03-03 від 23.03.2020 перед позивачем у сумі 557 500 грн нового боржника - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІ-ФІНАНСИ».
За даними перевірки борг в сумі 557 500 грн ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІ-ФІНАНСИ» повернуло позивачу у листопаді – грудні 2020 року.
Отже, висновки відповідача про те, що зазначена сума коштів є доходом позивача розумінні ПК України, суд вважає безпідставними.
Доводи відповідача щодо ненадання під час перевірки договору прощення частини боргу №3112/251 від 31.12.2018, повідомлення про переведення боргу від 28.12.2018 № 28-12-05 і листа від 21.12.2018 № 002 суд не бере до уваги, оскільки зазначені документи відповідач не витребовував. Водночас, акт перевірки на стор 12 містить опис операції з отримання позивачем коштів в сумі 557 500 грн від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІ-ФІНАНСИ» з зазначенням реквізитів договору №23-03-03 від 23.03.2020
Враховуючи зазначене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про здійснення позивачем протягом 2017 - 2020 років діяльності у сфері фінансового посередництва шляхом надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги ТОВ "МАРКАСОН", яка виключає перебування позивача на спрощеній системі оподаткування № групи, та безпідставними висновки про порушення позивачем пункту 167.1 статті 167, пункту 177.2 статті 177 ПК України і підпункту 174.4.5 пункту 177.4 статті 177, підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 "Інші перехідні положення". 
Тому податкове повідомлення-рішення форми "Р" № 0261732407, яким збільшена сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 975329,39 грн, та податкове повідомлення-рішення № 0261742407 форми "Р", яким збільшена сума грошового зобов`язання з військового збору на 81277,45 грн слід скасувати.

Податкове повідомлення - рішення від 06.11.2025 № 0261782407 форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у сумі 1020 грн, грунтується на висновку перевірки про порушення позивачем пункту 51.1 статті 51 ПК України і пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованим в Мін`юсті України 30.01.2015 №111/26556, у зв`язку з не поданням податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період з ІІІ кварталу 2017 року по І квартал 2018 року та з ІІ кварталу 2020 року по IV квартал 2020 року включно та не відображенням виплат доходів фізичним особам підприємцям за ознакою 157- доходи виплачені самозайнятим особам в загальній сумі 2961254,83 грн.
За даними перевірки у період з 18.07.2017 по 17.12.2020 позивач не подав та не відобразив податкових розрахунках за формою 4-ДФ доходи в загальній сумі 2961254,83 грн за ознакою «157- доходи виплачені самозайнятим особам», нараховані та виплачені фізичним особам- підприємцям. 
Пунктом 51.1статті 51 ПК України встановлено, що платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску (крім фізичних осіб - підприємців та/або осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, як податкових агентів та платників єдиного внеску) зобов`язані подавати до контролюючих органів у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
Згідно з пунктом 51.2 статті 51 ПК України фізичні особи - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, як податкові агенти, платники єдиного внеску зобов`язані подавати до контролюючих органів у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з розбивкою по місяцях звітного кварталу.
За визначенням пункту 18.1. статті 18 ПК України податковим агентом є особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають право та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податку (пункт 18.2 статті 18 ПК України).
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з митної справи.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом або представником платника податку (пункт 38.2 статті 38 ПК України ).
За змістом підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. 
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Підпунктами 171.1 і 171.2 пункту 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:
а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;
б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.
Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 177.8 статті 177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності.
Відповідно до п. п. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема, подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.
Отже, передбачений пунктом 51.1статті 51 ПК України щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичній особі - підприємцю виникає у фізичної особи – підприємця, який виплачує (нараховує) такий дохід при умові, що ця особа у правовідносинах у яких здійснюється виплата, є податковим агентом.
У постанові від 13.02.2024 у справі №560/9843/21 Верховний Суд зазначив, що при придбанні товару у фізичної особи - підприємця платник податку не виступає в якості податкового агента, та, як наслідок, не зобов`язаний утримувати та перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб за суб`єкта підприємницької діяльності, а отже, в податкових розрахунках форми 1-ДФ і не зобов`язаний відображати доходи, виплачені вказаній особі.
Відповідачем не доведений той факт, що у правовідносинах з виплати фізичним особам-підприємцям доходу протягом 2017- 2020 років загальній сумі 2961254,83 грн, позивач зобов`язаний був утримувати та перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб, як податковий агент, та, відповідно, подати податкових розрахунок за формою 4-ДФ.
Тому, податкове повідомлення - рішення від 06.11.2025 № 0261782407 форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у сумі 1020 грн слід скасувати.

Податкове повідомлення-рішення № 0261752407 форми "Р", яким збільшено суму податку на додану вартість на 1196223,40 грн (основний платіж 1087475,82 грн та штрафна санкція – 108747,58 грн), грунтується на відображених в акті перевірки висновках про порушення позивачем пункту 181.1 статті 181, пункту 183.10 статті 183, пункту 188.1 статті 188, пункту 193.1 статті 193, пункту 200.1 статті 200 ПК України та заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 2288849,19 грн за 2017 – 2020 роки, в т.ч. за: грудень 2017 року – на суму 384855,05 грн, січень 2018 року – на суму 5335,00 грн, лютий 2018 року – на суму 170,60 грн, травень 2018 року – на суму 561800,82 грн, червень 2018 року – на суму 243555,45 грн, липень 2018 року – на суму 475,73 грн, серпень 2018 року – на суму 4853,31 грн, жовтень 2018 року – на суму 327,41 грн, вересень 2019 року – на суму 10517,37 грн, березень 2020 року – на суму 118316,40 грн, квітень 2020 року – на суму 327955,15 грн, травень 2020 року – на суму 236967,64 грн, червень 2020 року – на суму 230471,89 грн, липень 2020 року – на суму 50905,77 грн, вересень 2020 року – на суму 161,80 грн, жовтень 2020 року – на суму 79,80 грн, грудень 2020 року – на суму 112100,00 грн.
Під час документальної перевірки відповідач дійшов висновку про перевищення фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 13 жовтня 2017 року обсягу оподатковуваних операцій, визначених у пункті 181.1 статті 181 ПК України (1000000,0 грн), та виникнення у зв`язку з цим обов`язку щодо реєстрації платником ПДВ. За даними перевірки першим звітним (податковим) періодом мав бути «листопад-грудень 2017 року» (з 11.11.2017 по 31.12.2017).
За змістом підпункту 2 пункту 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, яка зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.
Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Отже, особа, яка безпосередньо здійснює операції з постачання товарів та послуг на митній території України, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість згідно з розділом V Податкового кодексу України, загальний обсяг яких перевищує 1 млн. грн., зобов`язана згідно з вимогами Податкового кодексу України подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженнями заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість. Водночас це правило не застосовується до платників єдиного податку першої-третьої груп.
За змістом підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку 3 групи зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: 
3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;
5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.
Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до 3 групи платників єдиного податку відносяться фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.
Отже, чинна у спірний період (2017 - 2020 роки) редакція підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України не встановлювала для фізичних осіб - підприємців 3 групи обсяг доходу, перевищення якого, спричиняє виникнення у нього обов`язку перейти на сплату інших податків і зборів, зокрема, ПДВ.
Тому, можливе перевищення позивачем обсягу доходу понад зазначений у пункті 181.1 статті 181 ПК України розмір (1000000,0 грн), впливає на виникнення обов`язку позивача щодо реєстрації платником ПДВ.
Відповідачем також не доведений обов`язок позивача зареєструватись платником ПДВ на підставі підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України, оскільки не надані докази здійснення позивачем (платником єдиного податку 3 групи) у спірний період видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, зокрема, діяльності у сфері фінансового посередництва.
Суд також враховує, що, з урахуванням підпункту 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначення граничного обсягу оподатковуваних операцій (1 млн грн.), з досягненням якого за пунктом 181.1 статті 181 ПК України пов`язується обов`язок зареєструватись платником податку на додану вартість особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коли у цієї особи виник обов`язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.
У акті перевірки відповідач вказує на те, що позивач порушив умови перебування на 3 групі спрощеної системи у III кварталі 2017 року та зобов`язаний був з 01.10.2017 перейти на загальну систему оподаткування. 
Тому, для встановлення факту дотримання позивачем вимог пункту 181.1 статті 181 ПК України відповідач зобов`язаний був використати обсяг операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), з 01.10.2017 (з дати виникнення обов`язку щодо переходу позивача на загальну систему оподаткування), а не до цієї дати. 
Таким чином, відповідачем не доведене порушення позивачем пункту 181.1 статті 181, пункту 183.10 статті 183, пункту 188.1 статті 188, пункту 193.1 статті 193, пункту 200.1 статті 200 ПК України та заниження податку на додану вартість в загальній сумі 2288849,19 грн.
Тому, податкове повідомлення-рішення № 0261752407 форми "Р", яким збільшено суму податку на додану вартість на 1196223,40 грн (основний платіж 1087475,82 грн та штрафна санкція – 108747,58 грн) слід скасувати.

Податкове повідомлення-рішення № 0261772407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у сумі 1020,0 грн, грунтується висновку відповідача на порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.3, 44.5 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пункту 296.1 статті 296 ПК України у зв`язку з ненаданням до перевірки Книги обліку доходів платників єдиного податку платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, за звітні періоди з 18.07.2017 по 17.12.2020 та належним чином оформлених документів, пов`язані з предметом перевірки.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії) (пункт 44.3 статті 44 ПК України).
Відповідно до підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. 
Згідно з підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
За змістом пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
У позовній заяві позивач не спростував факт порушення зазначених норм ПК України та не надав докази на спростування доводів відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 44.1, 44.3, 44.5 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пункту 296.1 статті 296 ПК України.
Тому, суд вважає правомірним податкове повідомлення-рішення № 0261772407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції у сумі 1020,0 грн.

Податкове повідомлення-рішення № 0261762407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 340,00 грн, прийняте відповідачем у зв`язку з порушенням позивачем вимог підпункту 49.2 статті 49, пункту 177.5 статті 177 ПК України та не поданням декларації про майновий стан та доходи за 2017 (період з 01.10.2017 по 31.12.2017) – 2020 роки.
Відповідно до п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації, щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Дана норма застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Згідно з підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
За змістом пункту 177.5 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи. 
За даними перевірки позивач у ІІІ кварталі 2017 року порушив умови перебування на спрощеній системі оподаткування. Тому зобов`язаний був з 01.10.2017 перейти на загальну систему оподаткування та, відповідно, подавати Декларації про майновий стан та доходи за 2017 (період з 01.10.2017 по 31.12.2017) -2020 роки. 
Разом з тим, суд встановив безпідставність висновків відповідача щодо порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування. 
Оскільки у відповідача не було обов`язку щодо переходу на загальну систему оподаткування з 01.10.2017, то, відповідно, і не виник обов`язок щодо виконання приписів пункту 177.5 статті 177 ПК України щодо подавання Декларацій про майновий стан та доходи.
Водночас суд враховує, що позивач у спірний період подавав Податкові декларації платника єдиного податку (Податкову декларацію платника єдиного податку за 2017 рік вх. №9297136341 від 25.01.2018, Податкову декларацію платника єдиного податку за 2018 рік вх. №9308883229 від 28.01.2019, Податкову декларацію платника єдиного податку за 2019 рік вх.№9333126661 від 30.01.2020.
Перевіркою не встановлений порушення позивачем визначеного ПК України обов`язку щодо подання Податкових декларацій платника єдиного податку.
Тому податкове повідомлення-рішення № 0261762407 форми "ПС", яким застосовані штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 340,00 грн слід скасувати.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведена правомірність податкових повідомлень - рішень від 06.11.2025 № 0261732407, № 0261782407, № 0261762407, № 0261742407, № 0261752407.
Оскільки грошові зобов`язання, включені до вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0261712407 від 06.11.2025 та рішення № 0261722407, визначені податковими повідомленнями –рішеннями, визнаними судом неправомірними, то, відповідно, вимога про сплату боргу та рішення № 0261722407 також підлягають скасуванню. 
Враховуючи викладене, позовні вимоги необхідно слід задовольнити частково.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 06.11.2025 № 0261732407, № 0261782407, № 0261762407, № 0261742407, № 0261752407, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0261712407 від 06.11.2025 та рішення № 0261722407.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 14140,0 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14 червня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171) 	

Головуючий суддя 		О.К. Ковальчук