441/1/26 2/441/379/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
16.04.2026 м. Городок
Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.
за участю секретаря судового засідання Стебеляк А.-А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
представник Ткаченко М. в інтересах ТОВ «Коллект центр», 01.01.2026 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 209 055 грн. 87 коп. боргу за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019. Позов обґрунтовує тим, що 20.02.2019 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі – ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачем укладено заяву № 3913608112 (далі – кредитний договір) за змістом якої, позичальник погодився з тим, що підписаний ним паспорт кредиту № 3608112 від 20.02.2019 містить умови укладеного кредитного договору, а заява разом з паспортом кредиту і з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на веб-сайті www.kreditmarket.ua, становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем та ним як позичальником. Згідно умов кредитного договору № 3913608112 від 20.02.2019, ОСОБА_1 надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту – 131 800 грн.; строк користування - 24 місяці; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячні проценти - 3,00 % від суми кредиту. 22.02.2019 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, в свою чергу останнє, 08.02.2021 уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу № б/н, згідно умов якого право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Вердикт капітал», а 10.03.2023 – до позивача згідно договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимог №10-03/2023/01, сума заборгованості на день формування позовної заяви складає 209 055 грн. 87 коп., з яких 115 315 грн. 04 коп. – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 18 грн. 73 коп. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 9 960 грн. 45 коп. – заборгованість за пенею та/або штрафами, 66 571 грн. 55 коп. – заборгованість за комісіями, 13 579 грн. 01 коп. – інфляційні збитки та 3 611 грн. 09 коп. – нараховані 3 % річних. Просила стягнути заборгованість за означеним договором, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.
Ухвалою судді від 05.01.2026 провадження у справі відкрито (а.с. 7).
Представник ТОВ «Коллект центр» Синиченко Д.В. у судове засідання не з?явилася, у заяві від 15.04.2026 просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 44).
Відповідач у відзиві від 20.01.2026, додаткових поясненнях від 20.01.2026 та у запереченнях від 28.01.2026 позов заперечив як необгрунтований мотивуючи в основному тим, що позивачем не доведено наявності у нього права вимоги за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019, як і надано доказів про належне його повідомлення про заміну кредитора. Окрім цього зазначив, що виписка та розрахунок заборгованості, надані ТОВ «Коллект центр», не є належними доказами у справі, при цьому, укладення кредитного договору № 3913608112 від 20.02.2019, як і факт отримання ним кредитних коштів за таким, не заперечив. Просив у задоволенні позову відмовити, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України. У судове засідання не з`явився, у заяві від 19.02.2026 просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 11-12, 15-17, 24-27, 32-35).
Представник позивача ОСОБА_2 у відповіді на відзив від 23.01.2026 зазначила, що позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019 подана в межах строку позовної давності з огляду на положення п. 12 та п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, що ТОВ «ФК «ЦФР» не є банківською установою та не здійснює самостійно грошових переказів, у зв`язку з чим, перерахування кредитних коштів було здійснено АТ «ТАСКОМБАНК» у порядку та на умовах погоджених з відповідачем, що правонаступництво та законність відступлення права вимоги за спірним кредитним договором підтверджується договором відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, на виконання якого 22.02.2019 підписано реєстр прав вимоги, договорами факторингу № б/н від 08.02.2021 та № 10-03/2023/1 від 10.03.2023, інше. Просила позов задовольнити (а.с. 18-21).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Із змісту позову від 01.01.2026 та долучених до нього матеріалів убачається, що 20.02.2019 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3913608112, шляхом підписання, у тому числі паспорта кредиту № 3608112 та заяви № 3913608112 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР».
Згідно пункту 2 заяви № 3913608112 від 20.02.2019 ОСОБА_1 погодився, що підписаний ним паспорт кредиту № 3608112 від 20.02.2019 містить умови укладеного кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на веб-сайті www.kreditmarket.ua, становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем та ним, як позичальником.
Відповідно до п. 3 заяви № 3913608112 від 20.02.2019, підписавши цей Договір, ОСОБА_1 доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту, такі суми грошових коштів :
сума 100 000 грн. отримувач АТ «ТАСкомбанк», призначення : переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 надання кредиту зг. КД № 3913608112 від 20/02/2019 без ПДВ;
сума 28 800 грн. отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № 3913608112-С від 20/02/2019.
Окрім цього, ОСОБА_1 погодився, що у разі виплати/сплати, за рахунок отриманого ним кредиту, грошових коштів на рахунок банку, призначений для обліку і виплати грошових переказів через касу банку згідно умов договору з кредитодавцем, та якщо він не звернеться у письмовій формі до банку за отриманням зазначеної суми протягом 30 робочих днів від дня надання ним даного доручення, то, у такому випадку, він дає згоду/розпорядження на сплату всієї суми зазначеним банком на користь кредитодавця, в рахунок виконання ним грошових зобов`язань за кредитним договором, у передбаченій ним черговості погашення вимог. Також у разі виплати/сплати, за рахунок отриманого кредиту, грошових коштів на рахунок банку, призначений для обліку та переказу грошових коштів, які проводяться у відповідності до правил Міжнародних Платіжних Систем та згідно умов договору з кредитодавцем, ОСОБА_1 дав згоду кредитодавцю ініціювати договірне списання грошових коштів з його банківського рахунка, для погашення вимог кредитодавця за кредитним договором, до їх повного погашення.
Відповідно до п.п. 4, 5 паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 3608112 сторонами погоджено, що сума/ліміт кредиту становить 131 800 грн., строк, на який надається кредит - 24 місяці, розмір щомісячних процентів - 3 % від суми кредиту та розмір річних процентів – 0, 01% від суми боргу. Ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою.
У п. 6 паспорту кредиту зазначено порядок повернення кредиту, зокрема, кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). 
Відповідно до п. 8 зазначеного паспорту, дата надання інформації 20.02.2019 та ця інформація зберігає чинність до дати припинення договору.
Окрім того, своїм підписом відповідач ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб, а також ознайомлено з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і ст. 6, 9 ЗУ «Проспоживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Із виписки по особовим рахункам кредитного договору № НОМЕР_2 за період з 20.02.2019 по 08.02.2021 убачається, що 22.02.2019 здійснено перерахування суми грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 131 800 грн із зазначенням призначення такого: оприбуткування тіла кредиту по кредитному договору № 3913608112.
Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Таким чином, ОСОБА_1 уклавши 20.02.2019 з ТОВ «ФК «ЦФР» кредитний договір, шляхом підписання, у тому числі паспорта кредиту № 3608112 та заяви № 3913608112, та отримавши за таким кредитні кошти у користування, що підтверджується випискою по банківському рахунку, відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на запропоновані йому умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів і сплати процентів за їх користування.
07.10.2016 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, пунктом 2.1 якого передбачено, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Сторони також погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників.
Відповідно до п. 9.2., 9.4 договору, такий договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна з сторін не ініціювала його розірвання – договір вважається пролонгований на наступний календарний рік.
З витягу з Реєстру прав вимоги від 22.02.2019 до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 вбачається, що ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019, загальна сума заборгованості 132 104 грн 19 коп., з яких 131 800 грн. 00 коп. сума основного боргу за кредитом, 00 грн. 04 коп. сума нарахованих процентів та 304 грн. 19 коп. сума нарахованого щомісячного проценту.
08.02.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № б/н, відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються у реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним.
З витягу з Реєстру прав вимоги від 08.02.2021 вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019, загальна сума заборгованості 181 905 грн. 32 коп., з яких 115 315 грн. 04 коп. залишок заборгованості по боргу, 18 грн. 73 коп. залишок заборгованості по процентам, 66 571 грн. 55 коп. залишок заборгованості по комісії та 9 960 грн. 45 коп. пеня.
Окрім цього, 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. 
Відповідно до п. 5.2 договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді.
З витягу з Реєстру боржників від 10.03.2023 вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» відступило позивачу право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019, загальна сума заборгованості 209 055 грн. 87 коп., з яких 115 315 грн. 04 коп. залишок заборгованості за основним зобов`язанням, 18 грн. 73 коп. залишок заборгованості за нарахованими процентама, 66 571 грн. 55 коп. залишок заборгованості за нарахованими комісіями, 9 960 грн. 45 коп. пеня та 17 190 грн. 10 коп. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Проаналізувавши умови договорів укладених 06.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», 08.02.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Вердикт капітал», а також 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та позивачем, суд вважає, що між цими особами укладено саме договори факторингу. Такі договори укладено між юридичними особами, які є фінансовими установами, в судовому порядку недійсними не визнані, підстав вважати їх нікчемними, немає. Перехід прав вимоги по кожному з договорів факторингу доведено вищенаведеними належними та допустимими доказами, долученими позивачем до заяви.
Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019.
Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № 3913608112 від 20.02.2019 убачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 19.12.2025 становить 209 055 грн. 87 коп., з яких 115 315 грн. 04 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 18 грн. 73 коп. заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, тобто до 08.02.2021, 66 571 грн. 55 коп. заборгованість за комісією, 9 960 грн. 45 коп. заборгованість за пенею/штрафом, нарахованим на 08.02.2021, 13 579 грн. 01 коп. інфляційні збитки та 3 611 грн. 09 коп. - 3 % річних, нараховані за період з 08.02.2021 по 10.03.2023.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З огляду на вищенаведене, а також, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 20.02.2019 кредитного договору № 3913608112 допустив заборгованість перед Кредитором, враховуючи укладені договори факторингу від 06.10.2016, 08.02.2021 та від 10.03.2023, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 125 294 грн. 22 коп. боргу за спірним кредитним договором, з яких 115 315 грн. 04 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 18 грн. 73 коп. заборгованість за процентами та 9 960 грн. 45 коп. заборгованість за пенею, нарахованою за умовами договору станом на 08.02.2021.
Суд не убачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 66 571 грн. 55 коп., з огляду на наступне.
На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію.
Кредитний договір № 3913608112, укладений 20.02.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР», не містить умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію кредитодавцю, в т.ч. пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, як і комісію за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Більше того, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19), у випадку не зазначення у кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону.
Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ТОВ «Коллект центр» в частині стягнення із відповідача комісії в розмірі 66 571 грн. 55 коп., оскільки умовами кредитного договору № 3913608112, укладеного 20.02.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР», не передбачено обов`язку позичальника сплачувати комісію кредитодавцю.
Також суд не убачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь інфляційних збитків в розмірі 13 579 грн. 01 коп. та 3 % річних в розмірі 3 611 грн. 09 коп., з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із розрахунку заборгованості убачається, що позивачем нараховані інфляційні збитки в розмірі 13 579 грн. 01 коп. та 3 % річних в розмірі 3 611 грн. 09 коп., проте не конкретизовано за якою саме формулою, за яких обставин та з яких мотивів такі інфляційні збитки та 3 % річних нараховано відповідачу (не надано повного розрахунку нарахування таких сум з розбивкою по місяцях).
Більше того, інфляційні збитки та 3% річних за прострочення виконання кредитного договору № 3913608112, позивачем нараховано в т.ч. з 24.02.2022 по 10.03.2023, тобто у період дії воєнного стану.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних у зв`язку з недоведеністю.
Підстав для відмови у позові у зв?язку з спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у відзиві від 20.01.2026, додаткових поясненнях від 20.01.2026 та у запереченнях від 28.01.2026, суд не убачає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Із змісту кредитного договору № 3913608112 від 20.02.2019 і зокрема графіку платежів убачається, що останнім днем повернення кредиту є 18.02.2021, у такому разі, останнім днем звернення ТОВ «Коллект центр» до суду є 18.02.2024.
Разом з тим,постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
Тобто карантин діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023 включно.
Окрім того, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» внесено зміни до ЦК України, зокрема, у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» пункт 19 викладено в такій редакції: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України - виключено.
З аналізу вищенаведеного убачається, що строк позовної давності був зупинений законодавцем, починаючи з 12.03.2020 до 03.09.2025 включно, а з 04.09.2025 перебіг позовної давності - поновлено, тому з врахуванням зупинення строку позовної давності внаслідок запровадження на території України карантину, а згодом і воєнного стану, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, відтак підстав для відмови у позові з тих підстав, не має.
Покликання відповідача у відзиві від 20.01.2026, додаткових поясненнях від 20.01.2026 та у запереченнях від 28.01.2026 про те, що виписка та розрахунок заборгованості не є належними доказами у справі, суд оцінює, як необгрунтовані, з огляду на постанову Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, згідно якої, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
При цьому, долученою позивачем випискою по особовому рахунку кредитного договору № НОМЕР_2 за період з 20.02.2019 по 08.02.2021, останнім доведено факт виконання зі сторони кредитодавця умов кредитного договору щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів, до того ж, з тієї ж виписки встановлено також, що відповідачем вносились грошові кошти на часткове погашення заборгованості, відтак останній визнав факт укладення ним кредитного договору та отримання на його виконання кредитних коштів у користування.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник позивача Ткаченко М.М. у заяві від 01.01.2026 просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.
Як убачається із договору про надання правової допомоги № 01-07/2024, укладеного 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс», предметом договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених Договором.
Згідно п. 4.1 вказаного Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 3210 від 03.11.2025 та витягу з акта № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, сторони за договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, товариство - ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатське об`єднання - АО «Лігал Ассістанс», погодили надання наступних правових (юридичних) послуг з супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 : 
1.2 надання усної консультації з вивченням документів 2 години вартістю 4 000 грн.; 
1.3 надання письмової консультації з вивченням документів вартістю 3 000 грн.
3.1 складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (6 годин) - 18 000 грн.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, врахувавши заперечення сторони відповідача, а також виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 1 503 грн. 53 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 4, 5, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054, 1077 ЦК України, суд, -
в и р і ш и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , що значиться зареєстрованим на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Коллект Капітал» (ЄДРПОУ: 44276926, місцезнаходження вул.Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133) заборгованість за кредитним договором № 3913608112 від 20.02.2019 в розмірі 125 294 грн. 22 коп., 1 503 грн. 53 коп. судового збору та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 131 797 грн. 75 коп.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
С у д д я А.М.Малахова-Онуфер