УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
295/17732/25
2/290/367/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
06 травня 2026 року	селище Романів	

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова Андрія Вікторовича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», ЄДРПОУ 43453613, вул. Авіаконструктора Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112 до  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
1. Рух справи.
1.1. Позивач звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області 15 грудня 2025 року.
1.2. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 07 січня 2026 року матеріали цивільної справи № 295/17732/26 направлено за підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області.
1.3. 30 січня 2026 року справа надійшла до Романівського районного суду Житомирської області та у цей же день була розподілена судді Шакалову А.В.
1.4. Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлено копію цієї ухвали та позовну заяву з додатками. Відповідач повідомлений належним чином в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України.
1.5. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
2. Обґрунтування позовних вимог.
2.1. Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 2019906617 від 04.09.2018 року.
2.2. Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 11241,80 грн., яка складається з: 8968,81грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1,53 грн – заборгованість за відсотками, 2271,46 грн. – заборгованість за комісією.
2.3. 11.12.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи фінанс» було укладено договір факторингу за яким ТОВ «Діджи фінанс» набуло права вимоги за Реєстром боржників у тому числі до відповідача. 11.12.2020 року ТОВ між «Діджи фінанс» ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» було укладено договір факторингу за яким ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» набуло права вимоги за Реєстром боржників у тому числі до відповідача. 12.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу за яким ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги за Реєстром боржників у тому числі до відповідача на суму 11241,80 грн.
2.5. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
2.6. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Обставини справи встановлені судом.
1.1. Відповідно до кредитного договору від 04 вересня 2018 року №2019906617 між  ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК» було підписано угоду про надання відповідачу загальної суми кредитних коштів у розмірі 17312 грн. на придбання товару у Продавця 1. Відповідно до паспорту кредитного договору – фіксована процентна ставка складає 0,01% річних. Договір підписаний особистим підписом відповідача. Переказ коштів підтверджено наданими АТ «ОТП Банк» доказами у вигляді виписки по рахунках відповідача та розрахунок заборгованості за кредитним договором №2019906617. 
1.2. Відповідач умови договору №2019906617 належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11241,80 грн., яка складається з: 8968,81грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1,53 грн – заборгованість за відсотками, 2271,46 грн. – заборгованість за комісією.
1.7. Відповідач не виконував свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача про стягнення заборгованості у загальному розмірі 11241,80 грн. та судових витрат.
2. Законодавство, що регулює спірні правовідносини.
2.1. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
2.2. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
2.3. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
2.4. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
2.5. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
2.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).
2.7. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
2.8. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
2.9. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона — підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
2.10. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
2.11. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
2.12. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
2.13. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
2.14. Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
2.15. Відповідно до частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець, відповідно до умов договору про споживчий кредит, вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.
2.16. Частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 ЦК України.
2.17. Враховуючи, що фактично перераховані та використані за цільовим призначенням кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2019906617 від 04.08.2018 за тілом кредиту та відсотками.
2.18. Щодо стягнення з ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже банк не може стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
2.19. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 (справа № 363/1834/17) та постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 (справа № 496/3134/19). Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33).
2.20. Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
2.21. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача комісії в загальному розмірі 2271,46 грн.
3.Розподіл судових витрат
3.1.Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1932,95 грн.
3.2. Також позивач просить стягнути на свою корить суму витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
3.3. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд дійшов висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та є співмірним із виконаною адвокатом роботою у цій справі.
3.4. При ухваленні рішення суд керувався ст.ст. 4, 13, 81,141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 614, 1050, 1054 ЦК України.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Рішення судді.
1.1. Позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
1.2. Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 43453613, вул. Авіаконструктора Сікорського, буд. 8, м. Київ) заборгованість у сумі 8970,34 грн.
1.3 Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1932,95 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
2. Процедура набрання рішенням законної сили та процедури оскарження.
2.1. Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
2.2. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
2.3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя	Андрій ШАКАЛОВ