ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 травня 2026 року	Справа №160/3351/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Фактичне місце проживання (адреса для листування): АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , Адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

13.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , у якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення (із рахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних Додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.09.2022 по 31.12.2022.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.01.2023 по 19.05.2023.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.09.2022 по 31.12.2022 включно.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 з 01.09.2022 року по 23.11.2023 року. За період служби позивача відповідачі розраховували йому грошове забезпечення на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018р., а мали розраховувати виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня відповідних років, з урахуванням тарифних коефіцієнтів Постанови №704 та з урахуванням усіх видів грошового забезпечення. Позивач вважає своє законне право порушеним та з урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 18 лютого 2026 року суд відкрив провадження у справі №160/3351/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, 02 березня 2026 року надіслав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що виплата та нарахування грошового забезпечення проводив відповідно до нормм діючого законодавства. Оскільки позивач не скористався під час проходження служби правом на вибуття у щорічну основну відпустку та нескладав рапорт на отримання грошової допомоги на оздоровлення без вибуття у таку відпустку, то не має права на задоволення вказаної вимоги. Подібна позиція викладена у постанові ВС від 22.05.2025 у справі №240/4156/24. Вимога щодо компенсації втрати частини доходу є передчасною, оскільки перерахунок і виплата грошового забезпечення на час розгляду справи не відбулась. Звернув увагу на те, що позивачем пропущено процесуальний строк звернення до суду. 
02 березня 2026 року відповідач разом з відзивом подав до суду клопотання про витребування пояснення щодо пропуску процесуального строку звернення до суду.
Ухвалою від 06 березня 2026 року суд відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про витребування у позивача пояснень щодо пропуску процесуального строку звернення до суду.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову слжбу у військовій частині НОМЕР_2 у період з 01.09.2022 року по 23.11.2023 рік, що підтверджується Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.09.2022 №149 та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.12.2023 № 346.
15.12.2025 року позивач через Міністерство Оборони України звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплату йому грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; здійснити нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.09.2022 по 31.12.2022 включно; здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно.
08.01.2026 відповідач ВЧ НОМЕР_2 надав відповідь № 1705/34, що грошове забезпечення позивачу нараховувалось відповідно до Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року, якою встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року. Також зазначив що видатки пов`язані з виконанням Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року, здійснювались в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів. 
Позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення (із рахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних Додаткових видів грошового забезпечення та премії; у не нарахуванні та не виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік; у не нарахуванні та не виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.09.2022 по 31.12.2022; у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.01.2023 по 19.05.2023, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, а також доводам зазначеним відповідачем у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.
Предметом спору у даній справі є право позивача на належний розмір грошового забезпечення та похідних від нього виплат, а не питання прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що спори щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям є різновидом спорів щодо оплати праці, а тому до них підлягають застосуванню положення статті 233 Кодексу законів про працю України (зокрема, постанова Верховного Суду від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22).
Суд також враховує правову позицію Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23, відповідно до якої у спорах щодо виплати належного грошового забезпечення військовослужбовцям застосуванню підлягають положення статті 233 КЗпП України з урахуванням змін, внесених Законом України №2352-IX, а перебіг строку звернення до суду визначається з урахуванням дії карантину COVID-19.
Разом з тим, суд враховує, що у межах цієї справи відповідач звертався із клопотанням про витребування пояснень щодо пропуску строку звернення до суду, у задоволенні якого ухвалою суду від 06.03.2026 року було відмовлено. Вказана ухвала є чинною та не скасованою.
Відтак, з урахуванням предмета спору, встановлених обставин справи, правових висновків Верховного Суду та процесуальних рішень, прийнятих судом у межах цього провадження, підстав для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду суд не вбачає.
Доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими та відхиляються судом.
Щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023 рік.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).
Згідно з пунктом 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
У пункті 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень».
Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови №704.
Проте вже 21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 (чинна з 24 лютого 2018 року), пунктом 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Отож на момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.
А проте, ще до ухвалення зазначеної постанови № 1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнав протиправним і скасував пункт 6 Постанови № 103.
Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.
Таким чином, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.
Аналогічний висновок мститься в постанові Верхового Суду від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22.
Серед іншого, Верховний Суд при розгляді справи № 420/6572/22 у постанові від 15 березня 2023 року дійшов таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
- з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; 
- встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Такий самий підхід Верховний Суд застосував також у справах № 120/8603/21-а (постанова від 31 серпня 2022 року), № 120/648/22-а (постанова від 16 листопада 2022 року), № 640/17686/21 (постанова від 4 січня 2023 року), № 440/1185/21 (постанова від 10 січня 2023 року).
Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 (на яку є покликання у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21) відображена також у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, спір у якій - подібно до цієї справи - стосувався перерахунку і виплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 29 січня 2020 року по 6 листопада 2020 року відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18.
У справах, про які йдеться вище, правовий висновок Верховного Суду про те, що з 1 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.
Також суд вважає, що при розгляді цієї справи має буди врахований правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 2 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, та повторений у постановах, зокрема, від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, при застосуванні положень пункту 4 Постанови № 704.
Позивач у спірній ситуації не погоджувався, зокрема, з застосованою відповідачами у період з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023 рік при нарахуванні та виплаті його грошового забезпечення розрахунковою величиною - прожитковим мінімумом для працездатних осіб, встановленийзакономна 01 січня 2018 року, у зв`язку з чим і звернувся до суду з позовом.
Спираючись на викладений вище висновок можна дійти висновку, що посадовий оклад за посадою та оклад за військовим званням позивача у період з з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023 рік повинен був визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленогоЗаконом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік`станом на 01.01.2022 рік, та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік`станом на 01.01.2023 рік на відповідні тарифні коефіцієнти відповідно допостанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо належного нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, у зв`язку з чим відповідач підлягає зобов`язанню здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, у тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення, за період з з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023 рік з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та з урахуванням раніше виплачених сум.
Оскільки щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія є похідними від посадового окладу та окладу за військовим званням, їх перерахунок також підлягає здійсненню.
За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 роки.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу «XXIII Виплата грошової допомоги для оздоровлення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженогонаказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Пунктом 6 цього розділу також передбачено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, щорічно надається грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Суд зазначає, що грошова допомога на оздоровлення є складовою системи грошового забезпечення військовослужбовців та обчислюється виходячи з місячного грошового забезпечення.
Оскільки судом встановлено протиправність визначення відповідачем базових складових грошового забезпечення позивача у спірний період, допомога на оздоровлення також підлягає перерахунку із урахуванням правильного розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Доводи відповідача про відсутність у позивача права на допомогу на оздоровлення через неподання рапорту та невибуття у відпустку суд оцінює критично, оскільки відповідачем не надано належних доказів того, що позивач взагалі не набув права на таку допомогу або що така допомога йому не виплачувалась.
При цьому позивач заявляє вимоги саме про перерахунок належної виплати, а не про первинне призначення допомоги.
З огляду на наведене, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належного грошового забезпечення, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи та організації всіх форм власності здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. 
Згідно зі статтею 2 Закону №2050-III компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Під доходами у розумінні вказаного Закону слід розуміти, зокрема, заробітну плату (грошове забезпечення), що не має разового характеру. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно до пункту 3 якого компенсації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). 
Суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовців відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» включає посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Як установлено судом вище, відповідачем протиправно здійснювалось нарахування грошового забезпечення позивачу із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, унаслідок чого позивач недоотримав належні суми грошового забезпечення та похідних від нього виплат за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023.
Оскільки судом установлено факт протиправного ненарахування та невиплати позивачу у повному обсязі належного грошового забезпечення за спірні періоди, що призвело до порушення строків його виплати, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України №2050-III.
Верховний Суд у рішенні від 11.04.2025 у зразковій справі №280/8933/24 (провадження №Пз/990/14/24) дійшов висновку, що грошове забезпечення військовослужбовця є доходом у розумінні Закону №2050-III, а порушення строків його виплати є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів. При цьому обов`язок щодо виплати такої компенсації виникає у силу закону та не залежить від звернення особи із окремою заявою. 
Водночас, відповідно до статті 4 Закону №2050-III, виплата суми компенсації здійснюється у тому ж місяці, у якому проводиться виплата заборгованості за відповідний місяць, а її розмір є похідним від фактично визначеної суми невиплаченого доходу та періоду затримки. За таких обставин ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача одночасно із проведенням перерахунку та виплати грошового забезпечення на виконання цього рішення здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України №2050-III та Порядку №159.
За таких обставин позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належного грошового забезпечення за періоди з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023 відповідно до Закону України №2050-III та Порядку №159, виходячи із сум, що підлягатимуть донарахуванню на виконання цього рішення суду. 
Згідно з вимогамистатті 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд робить висновок про задоволення позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненнідо суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору судом не розглядається. Інші судові витрати позивачем не заявлено.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Фактичне місце проживання (адреса для листування): АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , Адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення (із рахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення (із урахуванням раніше сплачених сум) за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних Додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік; у не нарахуванні та не виплаті позивачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року (2684 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в період з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, із урахуванням раніше сплачених сум.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, із урахуванням раніше сплачених сум.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2022 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року (2481 грн) на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, передбаченого додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 включно та 01.01.2023 року по 19.05.2023 включно, виходячи із сум, що підлягатимуть донарахуванню на виконання цього рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук