ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"30" квітня 2026 р.	 	Справа № 916/4856/24(916/4845/25)	

Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
при секретарі судового засідання Борисовій Н.В.
розглядаючи справу № 916/4856/24(916/4845/25)
за позовом : товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" (65000,Одеська обл., м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 76; код ЄДРПОУ 39497560)
до відповідачів: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_2 )
про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 та витребування в межах справи № 916/4856/24 про банкрутство ТОВ "Хорсагро Інвест"

за участю представників учасників справи:
від позивача - арбітражний керуючий Комлик І.С.; 
від відповідача 1 - Бориченко К.В.;
від відповідача 2 - не з`явився.

Встановив:
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Хорсагроінвест", визнано грошові вимоги ТОВ „Грейнсвард" до ТОВ „Хорсагроінвест" в сумі 1 299 376,53 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ „Хорсагро Івест" розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.
22.11.2024р. було опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі ТОВ „Хорсагроінвест" № 74675.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 у попередньому засіданні визначено вимоги кредиторів до товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" а саме, товариство з обмеженою відповідальністю „Грейнсвард" з вимогами до боржника в сумі 1 299 376,53 грн. та 24 224,00 грн. судового збору.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.04.2025 визнано вимоги ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" до товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагроінвест" в сумі 1 723 620,81грн. та 4 844,80 грн. судового збору.
Постановою господарського суду Одеської області від 03.07.2025 визнано банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест", введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.
04.12.2025р. товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою (вх. №4981/25) про визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" та ОСОБА_1 № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023, оформлений у сервісному центрі МВС 5145 та витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , колір чорний.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" (від 04.12.2025 за вх. № 4981/25) у справі № 916/4856/25(916/4845/25) залишено без руху.
Поряд з цим 10.12.2025р. товариство з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" звернулось до суду із заявою (вх. №2-1932/25) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , колір чорний.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.12.2025 задоволено заяву (зареєстрована 10.12.2025 за вх. № 2-1932/25) товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" про забезпечення позову у справі № 916/4856/24(916/4845/25), вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , колір чорний.
16.12.2025р. від товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" надійшла заява (вх. №40229/25) про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" (від 04.12.2025 за вх. № 4981/25) до розгляду та відкрити провадження у справі № 916/4856/24(916/4845/25), справу № 916/4856/24(916/4845/25) вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі, підготовче засідання призначено на "20" січня 2026 р. об 11:00.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2026 відкладено розгляд справи"19" лютого 2026 р. об 11:45.
Судове засідання призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2026р. по справі № 916/4856/24(916/4845/25) на "19" лютого 2026 р. об 11:45 не відбулося у зв`язку з відсутністю інтернет з`єднання та тимчасово не працювала підсистема відеокнференцзв`язок (ВКЗ).
Ухвалою суду від 19.02.2026 року підготовче засідання призначено на 26.02.2026 року.
Судове засідання призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2026р. по справі № 916/4856/24(916/4845/25) на "26" лютого 2026 р. об 14:40 не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 26.02.2026 року суд призначив розгляд справи на 10.03.2026 року.
Судове засідання призначене ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2026р. № 916/4856/24(916/4845/25) на "10" березня 2026 р. о 10:50 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Гут С.Ф. на лікарняному.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року суд призначив розгляд справи на 24.03.2026 року.
Ухвалою суду від 24.03.2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 02.04.2026 року.
Ухвалою суду від 02.04.2026 року суд відклав розгляд справи на 16.04.2026р.
Ухвалою суду від 16.04.2026 року суд відклав розгляд на "30" квітня 2026 р.
Частинами 1 та 2 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
В свою чергу, частиною 3 статті 2 ГПК України встановлено, що одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до положень статті 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Згідно із приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку "розумності строку" розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнецов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України"), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведене, з метою дотримання принципів диспозитивності, змагальності, права на справедливий суд, рівності сторін перед законом та судом, враховуючи важливість справи для сторін, та з метою надання можливості сторонам реалізувати права на викладення позиції у справі, представлення клопотань та заяв, виступу зі вступними словами, та з огляду на об`єктивні чинники, які позбавляли можливості проводити засідання суду, господарським судом здійснювався розгляд справи в межах розумного строку.
В процесі розгляду справи ліквідатор ТОВ „Хорсагро Інвест" підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник відповідача 1 у своїх поясненнях заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та наполягав на відмові у задоволенні позову, відповідач 2 у судові засідання не з`явився відзив до суду не надав, хоча був повідомлений належним чином.
Частиною 2 статті 7 Кодексу з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
При цьому частина 1 статті 2 Кодексу з процедур банкрутства встановлює, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Хорсагроінвест", визнано грошові вимоги ТОВ „Грейнсвард" до ТОВ „Хорсагроінвест" в сумі 1 299 376,53 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ „Хорсагро Івест" розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича. 
Постановою господарського суду Одеської області від 03.07.2025 визнано банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест", введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича. 
В ході виконання свої повноважень щодо пошуку майна боржника арбітражним керуючим Комлик І.С. було подано запит про надання інформації арбітражному керуючому вих. № 02-68/4071 від 10.12.2024 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях з проханням надати відомості, зокрема, щодо зареєстрованих за ТОВ "Хорсагро Інвест" транспортних засобів за період з 2021 року по сьогоднішній день та причини зняття їх з обліку. 
З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях стало відомо про зареєстровані та у подальшому перереєстровані 4 транспортні засоби ТОВ "Хорсагро Інвест" в межах трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, зокрема, транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску. Дата реєстрації - 17.12.2021. 
Ліквідатор зазначає, що 18.04.2023 ТОВ "Хорсагро Інвест" у "підозрілий період" недобросовісно відчужило заінтересованій особі транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, VIN: НОМЕР_3 брату засновника Боржника ОСОБА_1 за ціною значно нижче ринкової у сумі 208 000 грн., без належної економічної мети, з наявністю значних грошових зобов`язань Боржника перед кредиторами на момент укладання Оскаржуваного договору, час виконання яких настав. 
Станом на момент подання заяви останнім набувачем спірного транспортного засобу є Відповідач 2, ОСОБА_2 , на підставі договору продажу транспортного засобу № 3553/25/1/001043 від 28.05.2025.
Враховуючи вищевикладені обставини ліквідатор Боржника, арбітражний керуючий Комлик Ілля Сергійович звернувся до суду із позовною заявою вважаючи, що даний Договір є недійсним, у зв`язку з його фраудаторністю.
Позивач просить визнати вказаний договір недійсним з наступних підстав:
- Боржник же продав даний автомобіль, самостійно його оцінивши, приблизно за 7 000 доларів США., що мінімум в 10 разів менше, ніж ринкова ціна. Отже, можна стверджувати про відсутність легітимної економічної мети для Боржника внаслідок укладення Договору.
- Укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу не був оплатним, оскільки станом на дату укладення договору, всупереч його положенням, будь-яких коштів на рахунок Боржника не надходило.
- За 2023 рік Боржник, відповідно до фінансової звітності, отримав чистий прибуток в сумі 47 400 грн. при наявних зобов`язаннях у сумі 3 907 300 грн, що може свідчить про виведення транспортного засобу зі складу майнових активів товариства для ухилення від звернення стягнення на нього у зв`язку з необхідністю виконання зобов`язань, строк виконання яких настав на момент укладання Оскаржуваного правочину
- Рішенням Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.2025 по справі 3/2024 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» задоволено повністю, стягнуто з Боржника 1 513 422,06 грн. демереджу, 308 693,58 грн. пені, 92 442,76 грн. інфляційних нарахувань, 50 701,46 грн. 3 % річних та арбітражний збір в сумі 210 198, 75 грн (копія додається). 
Дана позовна була задоволена у зв`язку з невиконанням Боржником умов Букінг-нот, несплати виставлених рахунків починаючи з 07.11.2022. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.04.2025 визнано вимоги ПАТ "Українське Дунайське Пароплавство" до товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" в сумі 1 723 620, 81 грн. та 4 844, 80 грн. судового збору. 
Таким чином, Оскаржуваний договір був укладений після настання моменту виконання зобов`язань перед кредитором, що може свідчити про укладання його йому на шкоду
- Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.05.2023 по справі 916/3399/22 первісний позов ТОВ "Грейнсвард" до Боржника задоволено повністю, а саме стягнуто основний борг в сумі 1 084 049 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 22 809 грн. 03 коп., інфляційні витрати в сумі 137 847 грн. 33 коп., судовий збір в сумі 18 670 грн. 60 коп.
Отже оскаржуваний правочин був вчинений з наміром зменшення активів Боржника, за рахунок яких могли бути задоволенні вимоги ТОВ "Грейнсвард".
- ТОВ "Хорсагро Інвест", маючи невиконані зобов`язання та намір на ухилення від їх виконання, спрямував свої дії на перехід права власності на своє рухоме майно до близького родича (брата) з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання. 
Таким чином, Оскаржуваний договір купівлі-продажу укладено сторонами, які є близькими родичами та не мали наміру на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином.
- Оскаржуваний договір підписано особою, яка на це не мала повноважень.
У своєму відзиві відповідач заперечує проти позову з наступних підстав.
Для визнання даного правочину недійсним з підстав того, що даний правочин є фраудаторним, повинна бути наявна сукупність наведених вище обставин, а сукупність - це неподільна єдність ознак чи підстав.
Водночас критеріями, для кваліфікації договору як фраудаторного є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.
Відповідач у своєму відзиві зазначає, що кожен окремий критерій сам по собі не спричиняє фраудаторність, і вони повинні розглядатися комплексно, а презумпція правомірності правочину може бути спростована тільки вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчують шкідливість вчиненого правочину, вживання права на зло.
Матеріалами справи не підтверджується що ТОВ «Хорсагро Інвест» укладаючи оспорюваний договір з ОСОБА_1 , здійснили умисні недобросовісні дії (які безпідставно або сумнівно зменшують розмір активів боржника), спрямовані на ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань перед кредиторами, з метою завдання їм шкоди, тобто зловживання правом, що і є основною ознакою фраудаторного правочину. 
За таких обставин, твердження ТОВ «Хорсагро Інвест» в особі ліквідатора Комлика Іллі Сергійовича, що договір вчинено із заниженням вартості з метою завдання збитку кредиторам не відповідає фактичним обставинам.
З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Хорсагроінвест", визнано грошові вимоги ТОВ „Грейнсвард" до ТОВ „Хорсагроінвест" в сумі 1 299 376,53 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ „Хорсагро Івест" розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.
Постановою господарського суду Одеської області від 03.07.2025 визнано банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест", введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича.
На даний час провадження у справі № 916/4856/24 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.
Ліквідатор ТОВ „Хорсагроінвест" арбітражний керуючий Комлик І.С., на виконання повноважень ліквідатора, відповідно до вимог ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, звернувся до Господарського суду Одеської області в межах справи про банкрутство боржника із позовною заявою якою просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 з таких підстав, що спірний договір є фраудаторним і має бути визнаний недійсним з огляду на те, що він укладений на шкоду кредиторам боржника, оскільки не був економічно обґрунтованим (не мав очевидної економічної мети); договір вчинено з метою уникнення сплати боргу та унеможливлення задоволення вимог інших осіб (кредиторів); боржник безпідставно та сумнівно зменшив розмір активів; сторони оспорюваного договору діяли очевидно недобросовісно та зловживали правами стосовно кредитора; зобов`язання за оспорюваним договором було вчинено без відповідних майнових дій.
Строк, встановлений у ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), є присічним та становить так званий «підозрілий період», у межах якого є найбільш вірогідним вчинення боржником правочинів, опосередковано спрямованих на завдання шкоди кредиторам боржника.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
На підставі отриманих від розпорядника майна боржника документів ліквідатором було встановлено наступні обставини в ході здійснення ліквідаційної процедури.
В ході виконання свої повноважень щодо пошуку майна боржника арбітражним керуючим Комлик І.С. було подано запит про надання інформації арбітражному керуючому вих. № 02-68/4071 від 10.12.2024 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях з проханням надати відомості, зокрема, щодо зареєстрованих за ТОВ "Хорсагро Інвест" транспортних засобів за період з 2021 року по сьогоднішній день та причини зняття їх з обліку. 
На поштову адресу розпорядника майна ТОВ "Хорсагро Інвест" арбітражного керуючого Комлика Іллі Сергійовича надійшла відповідь (№31/30/15/121?зі/08?2024?99? 2024 від 18.12.2024) від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.
З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях стало відомо про зареєстровані та у подальшому перереєстровані 4 транспортні засоби ТОВ "Хорсагро Інвест" в межах трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, зокрема, транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску. Дата реєстрації - 17.12.2021. 
18.04.2023 на підставі договору купівлі продажу укладеному в ТСЦ вищезазначений транспортний засіб був перереєстрований на іншу фізичну особу. 
Надалі, розпорядником майна ТОВ "Хорсагро Інвест" арбітражним керуючим Комликом Іллєю Сергійовичем був поданий запит про надання інформації арбітражному керуючому вих. № 02-68/4147 від 07.01.2025 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях з проханням надати відомості та документи на їх підтвердження щодо зазначеного правочину. 
Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях листом № 31/30/15/1502-2025 від 24.01.2025 (49785) надав відповідь розпоряднику майна ТОВ "Хорсагро Інвест" арбітражному керуючому Комлику Іллі Сергійовичу про перереєстрацію транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, VIN: НОМЕР_3 на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023, оформленого у сервісному центрі МВС 5145. 
Даний правочин Боржником був здійснений на підставі Рішення директора ТОВ "Хорсагро Інвест" № 1 від 17.04.2023, відповідно до якого директор ТОВ "Хорсагро Інвест" вирішив: 
- Продати транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, VIN: НОМЕР_3 . 
- Головному бухгалтеру ТОВ "Хорсагро Інвест" ОСОБА_3 підписати договір купівлі продажу вищезазначеного авто. Наказом директора ТОВ "Хорсагро Інвест" № 2 від 17.04.2023 року "Про продаж автомобіля TOYOTA LAND CRUISER", зокрема, наказано: Передати ОСОБА_1 автомобіль TOYOTA LAND CRUISER (реєстраційний номер: НОМЕР_5 ); Юридичному відділу замовити послуги з оцінки транспортного засобу та належним чином оформити договір купівлі-продажу. Відповідальним за укладання договору призначити адвокатське бюро "Шишлов лоєрс".
Оскаржуваний договір був підписаний від імені Боржника ОСОБА_4 , який діяв на підставі Довіреності № 12 від 17.04.2023. 
Пунктом 3.1 Договору визначена ціна транспортного засобу, а саме 208 000 грн. 
Згідно пункту 2.1. Договору передача транспортного засобу ТОВ "Хорсагро Інвест" і прийняття його Кіровичем Федором Федоровичем здійснюється після повної оплати вартості майна. 
Відповідно до п. 2.2 Договору право власності на транспортний засіб переходить до ОСОБА_1 з моменту підписання Договору.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Як передбачено ч. 1-3, 6 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. 
Відповідно до ч. 1-6 ст. 203 ЦК України, встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:
1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Судом встановлено, що підставою для звернення ТОВ „Грейнсвард" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ „Хорсагроінвест" стала заборгованість у сумі 1 299 376,53 грн. яка підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі № 916/3399/22.
Підставою звернення ТОВ „Грейнсвард" до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості стало неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором №100519-01 від 10.05.2019р. 
Із рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі № 916/3399/22 вбачається, що позивачем (ТОВ „Грейнсвард") протягом травня 2019 року - липня 2022 року надавалися транспортно-експедиторські послуги, що підтверджується відповідними Додатками до Договору та Актами наданих послуг. Вартість послуги за період до червня 2022 року Відповідачем (ТОВ „Хорсагроінвест") сплачено в повному обсязі.
Також в рішенні зазначено, що позивач (ТОВ „Грейнсвард") за період червень-липень 2022 року ним надано послуг на загальну суму 4 784 049,57 грн. Проте, в порушення своїх зобов`язань за договором, як вказує позивач, відповідач (ТОВ „Хорсагроінвест") за надані послуги в період червень-липень 2022р. розрахувався частково в сумі 3 700 000грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5039, №5087, №5124, №5137, №5224, в зв`язку з чим у останнього склалась заборгованість за надані послуги в сумі 1 084 049,57грн. 
Таким чином з вищевикладеного вбачається, що заборгованість ТОВ „Хорсагроінвест" яка стала підставою для звернення ТОВ „Грейнсвард" до суду з позовною заявою про стягнення, а в подальшому із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство виникла у період червень-липень 2022 року.
Окрім іншого у справі про банкрутство ТОВ „Хорсагроінвест" наявні ще одні кредиторські вимоги ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" які визнані ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.04.2025 в сумі 1 723 620,81грн. та 4 844,80 грн. судового збору.
Підставою для звернення ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" з кредиторськими вимогами стало те, що між Приватним акціонерним товариством "Українське Дунайське пароплавство" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ХОРСАГРО ІНВЕСТ" були укладені букінг-ноти на перевезення вантажу: № KFO/220621-317 від 21.06.2022, № KFO/220817-431 від 17.08.2022, № KFO/220926-474 від 26.09.2022, № KFO/221001-478 від 01.10.2022, № KFO/221017-508 від 17.10.2022.
В зв`язку з невиконанням ТОВ „Хорсагроінвест" своїх зобов`язань ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" вимушене було звернутись до Морської арбітражної комісії при торгово-промисловій палаті України.
Рішенням Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.2025 по справі № 3/2024, позовну заяву ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" було задоволено у повному обсязі та стягнуто з ТОВ „Хорсагроінвест" 1 061 584,26 грн. демереджу, 308 693,58 грн. пені, 92 442,76 грн. інфляційних нарахувань, 50 701,46 грн. 3 % річних та 210 198,75 гривень на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, що разом становить 1 723 620,81 грн.
З зазначено вище вбачається, що зобов`язання ТОВ „Хорсагроінвест" які стали підставою для звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство виникли у період з червня 2022 року.
Станом на момент здійснення правочину, а саме на 18.04.2023 у ТОВ „Хорсагроінвест" була наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ „Грейнсвард" у розмірі 1 299 376,53 грн., що підтверджена рішенням Господарського суду Черкаської області 16.05.2023 у справі № 916/3399/22 та перед ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" у сумі 1 723 620,81грн. що підтверджено Рішенням Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.2025 по справі № 3/2024.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду по справі № 905/2030/19 (905/2445/19), викладеній у постанові від 24.11.2021, Верховним Судом було визначено поняття «фраудаторний правочин», та охарактеризовано критерії фраудаторності правочину.
Фраудаторний правочин - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:
- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі);
- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);
- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 27.01.2022 по справі № 904/5693/20 (904/4523/21).
Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17) .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено наступний висновок, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17 зазначено, що «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, і в першу чергу, з тривалою відстрочкою платежу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом».
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Наведені висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18 та від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.02.2021 по справі № 910/12809/16, особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.11.2021 по справі № 910/8482/18 (910/4866/21), будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання такого договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України).
В постанові Верховного Суду від 02.06.2021 по справі № 904/7905/16 суд вказав, що укладення боржником правочинів поза межами «підозрілого періоду», визначеного статтею 20 Закону про банкрутство, та відсутність підстав для застосування статті 42 КУзПБ з огляду на непоширення її дії на правовідносини, що склалися до вступу в дію КУзПБ, не виключає можливості визнання недійсним правочину боржника, спрямованого на уникнення звернення стягнення на його майно, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом за умови доведеності відповідних обставин заявником.
У постанові Верховного Суду від 11.11.2021 по справі № 910/8482/18 (910/4866/21) суд вказав на те, що формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:
- особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;
- наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);
- враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства розтлумачено, яка особа являється такою, що є заінтересованою стосовно боржника.
Заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими.
В розрізі вищевказаних правових позицій Верховного Суду, ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, судом також взято до уваги посилання позивача які також не заперечуються Відповідачем 1 на родинне споріднення покупця за Договором купівлі-продажу ОСОБА_1 та учасника Боржника ОСОБА_5 , який володів 100% частки статутного капіталу Боржника на момент здійснення правочину та вчиняв від його імені оспорювані правочини.
В сукупності, дані обставини дають підстави для врахування доводів позивача щодо наявності у ОСОБА_1 статусу заінтересованої особи стосовно боржника.
Тобто, саме по собі вчинення правочину із заінтересованою особою є самостійним наслідком його недійсності. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.04.2024 у справі № 910/5477/23.
Таким чином, враховуючи зазначені вище правові позиції Верховного Суду, норми матеріального права та фактичні обставини справи, оспорюваний Договір купівлі-продажу мають ознаки фраудаторних, що являється підставою для визнання їх недійсними.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Беручи до уваги зазначені вище правові позиції Верховного Суду, встановлені обставини справи, можна дійти наступного висновку:
- спірний договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 укладений у підозрілий період (протягом трьох років до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ „Хорсагроінвест");
- договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023, укладений між пов`язаними особами, оскільки покупцем за Договором купівлі-продажу являвся ОСОБА_1 , а від імені ТОВ „Хорсагроінвест" діяв власник товариства - ОСОБА_5 , що в сукупності із встановленими судом обставини свідчить про пов`язаність цих осіб між собою;
- достатніх доказів, які б могли підтвердити оплатність укладеного Договору купівлі-продажу - немає, а надані ОСОБА_1 документи оцінюються судом критично;
- що на момент укладення Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 існувала непогашена кредиторська заборгованість перед ТОВ „Грейнсвард" у розмірі 1 299 376,53 грн., що підтверджена рішенням Господарського суду Черкаської області 16.05.2023 у справі № 916/3399/22 та перед ПАТ „Українське Дунайське Пароплавство" у сумі 1 723 620,81грн. що підтверджено Рішенням Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.2025 по справі № 3/2024, що набрали законної сили, у зв`язку із чим вчинення правочинів, предметом яких являється відчуження майна ТОВ „Хорсагроінвест" являється завдає шкоду кредитору, перед яким у боржника наявна заборгованість.
Суд звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц про те, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011.
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2024 року у справі № 914/3740/21, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Таким чином, виходячи із встановлених вище обставин справи, вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 являються таким, що порушує положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, ч. 3 ст. 13 ЦК України, отже являються фраудаторним, та підлягає визнанню недійсним як такий, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
У відповідності до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, тому визнає недійсними договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 .
У зв`язку із цим суд застосовує наслідки недійсності правочину шляхом витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , колір чорний
Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій ТОВ „Хорсагроінвест", сплачений позивачем судовий збір, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, покладається на позивача..
Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю „Хорсагро Інвест" до відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023 та витребування в межах справи № 916/4856/24 про банкрутство ТОВ "Хорсагро Інвест" - задовольнити.
2. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" та ОСОБА_1 № 5145/2023/3769764 від 18.04.2023, оформлений у сервісному центрі МВС 5145.
3. Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорсагро Інвест" (65000, м. Одеса , вул. Велика Арнаутська, б. 76, код ЄДРПОУ: 39497560) транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рама): НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , колір чорний.
4. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено 11 травня 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут