справа № 388/1324/26
провадження № 3/388/471/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026	м. Долинська 	

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., розглянув матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2026 року о 12.37 годині в м. Долинській по вул. Нова, біля будинку 80 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Н амісці зупинки водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат тесту 0,75 проміле алкоголю. З результатом огляду водій не погодився, вину не визнав. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в адміністративному правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що подія відбувалась 16 травня 2026 року 12.37 годині в м. Долинській по вул. Нова, біля будинку 80. Тоді керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів поліцейські повідомили, що він має ознаки алкогольного сп`яніння та у зв`язку з цим запропонували йому огляд на місці на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Результат огляду 0,75 проміле. З результатом не погодився, але й відмовився їхати до закладу охорони здоров`я, до лікаря нарколога для проходження медичного огляду. Після цього поліцейські пояснили, що складуть стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення. 
Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить до такого висновку. 
Одразу необхідно зазначити, що судом ОСОБА_1 під час судового засідання роз`яснювались його процесуальні права та обов`язки, визначені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 63 Конституції України. 
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 667453 від 16 травня 2026 року, цього ж дня о 12.37 годині в м. Долинській по вул. Нова, біля будинку 80 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Н амісці зупинки водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, результат тесту 0,75 проміле алкоголю. З результатом огляду водій не погодився, вину не визнав. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За змістом відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , відображено рух автомобіля «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_2 . Після зупинки цього транспортного засобу до водія підійшов поліцейський, представився та повідомив, що ведеться відеофіксація. Водію запропоновано надати для перевірки посвідчення водія, страховий поліс та реєстраційний документ на транспортний засіб. Поліцейський повідомив, що даний транспортний засіб є в розшуку по попередньому власнику. Водій повідомив, що їзде по довіреності, не має страхового полісу. Водію було повідомлено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Водій повідомив, що алкоголю не вживав. Поліцейський запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі або за допомогою алкотестера «Драгер» на місці. Далі поліцейський повторно запропонував водієві пройти огляд на ста алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» на місці, а водій погодився на такий огляд. Водієві надано для перевірки спеціальний мундштук, який далі було встановлено до спеціального технічного приладу. Водій продув до цього приладу. Результат огляду 0,75 проміле. Водій пояснив, що йому невідомо чому такий результат огляду на стан алкогольного сп`яніння та з результатом огляду не погоджується. 
Після цього водієві запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, але водій ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд в медичному закладі. На що поліцейським було повідомлено, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 
До протоколу про адміністративне правопорушення також додано: копію цього протоколу серії ЕПР1 № 667453; довідки про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; роздруківку приладу «Alcotest 6820» з результатом 0,75 проміле.
Аналізуючи зміст відеозапису з місця події, можливо стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки зміст відеозапису однозначно про це свідчить. 
Зі змісту наданого відеозапису слідує, що подія фіксувалась на відеопристрій поліцейського. Про це свідчить зміст та характер відео. 
Відповідно до сформованої практики Верховного Суду, один і той же електронний документ може існувати на різних носіях, і всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Тому ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2023 року (справа № 289/445/18). 
Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року (справа № 751/6069/19) визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Отже, DVD-R чи інший носій інформації є виключно електронним носієм електронного документа, а всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним. У цьому конкретному випадку відеозапис, що міститься на DVD-R є оригінальним електронним документом, який безпосередньо був досліджений судом у судовому засіданні. На переконання суду цей відеозапис стосується цієї події, відтворює зміст обстановки та обставин події. 
Поведінка ОСОБА_1 на місці події свідчить про спрямованість його умислу на категоричну відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначених формах. 
Будь-яких обґрунтованих доводів, доказів чи переконань, що спростовують вищенаведене, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. У цій справі особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення разом з ним надано сукупність фактичних даних, що поза розумним сумнівом доводять винуватість водія в адміністративному правопорушенні. 
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі – ПДР України або Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом пунктів 2-4, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до пунктів 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року N 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за N 1413/27858 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, тобто внаслідок, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота водія транспортного засобу, вираженого тремтіння пальців рук, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя.
Саме за наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, поліцейським йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.
Ознаки алкогольного сп`яніння можуть бути встановлені щодо цієї конкретної справи поліцейським. Це його виключно суб`єктивна діяльність. Тобто поліцейському за наявності в нього переконання про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння не потрібно доводити ці ознаки водієві чи свідкам, будь-яким іншим заінтересованим особам. У цьому конкретному випадку поліцейський виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння та йому про це повідомив, запропонувавши водієві огляд на стан алкогольного сп`яніння, проходження якого в силу п. 2.5 Правил дорожнього руху є для водія обов`язковим, а також може підтвердити відсутність перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути запропонований водієві у будь-який момент виявлення поліцейським у нього ознак алкогольного сп`яніння. 
Згідно з п. 7 Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. 
Відповідно до чч. 1-5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Наявність носія відеозапису з місця події є достатнім самостійним доказом проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння. 
У цій справі до протоколу про адміністративне правопорушення особою, яка його склала додано відеозапис. Цьому відеозапису суд надав оцінку у цій постанові, про що зазначено вище.
На переконання суду у цій справі поза будь-яким розумним сумнівом особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення доказано винуватість водія ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Окремо необхідно зазначити, що зміст відеозапису без будь-яких сумнівів підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, на переконання поліцейського виявляв ознаки алкогольного сп`яніння. Поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а він у свою чергу погодився на такий огляд. Результат огляду 0,75 проміле, тобто стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 після цього висловив незгоду з результатом огляду, але на пропозицію поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я для огляду в лікаря нарколога, категорично відмовився. Так, водій у свою чергу ігнорував вимоги поліцейського прямувати до медичного закладу, попереджався поліцейським, що таку його поведінку він може розцінити як відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 у свою чергу продовжував таку свою поведінку, ігнорував вимоги поліцейського прямувати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський правомірно такі дії водія розцінив як відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Саме у момент коли водій відмовився від прямування у присутності поліцейських до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного, при цьому розуміючи, що його поведінка, яка характеризується ігноруванням таких вимог поліцейського може бути розцінена як ухилення від огляду на стан алкогольного сп`яніння, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відповідними ознаками є закінченим, а тому будь-які подальші дії водія чи поліцейського не мають правового значення для кваліфікації діяння водія.
Окремо необхідно вказати, що доводи водія під час судового засідання не ґрунтуються на матеріалах цієї справи та не спростовують зміст наданих особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення доказів, тобто не підтверджені якимось фактичними даними, а тому не можуть бути обґрунтованими. 
У цьому конкретному випадку поліцейським повністю дотримано вимоги ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а виключно порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що регламентований цією статтею робить результати огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсними.
Суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 будучи водієм зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, у тому числі вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наявність в особи права керування свідчить, що вона не може не знати Правил дорожнього руху. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 лютого 2025 року у справі «Gaydashevskyy v. Ukraine» дійшов до висновку, що апеляційний суд визначив питання, з якого він зібрав докази за власною ініціативою, як вирішальне. І хоча ці докази шкодили позиції обвинуваченого, використав їх у своєму рішенні на противагу аргументам, наведеним захистом. Жодна інша сторона адміністративного провадження не зверталася до суду з клопотанням про проведення таких запитів чи збирання доказів. Тож ЄСПЛ визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через обґрунтовані сумніви щодо об`єктивної неупередженості апеляційного суду.
Тобто суд не може за власної ініціативи звертатися до особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення чи до інших володільців доказів з метою надання вирішальних доказів винуватості особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та використовувати їх у своєму рішенні, оскільки це може становити порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних. 
На переконання суду в цій справі не мали місця порушення порядку здійснення поліцейським процесуальних дій, які суттєво вплинули на доказове значення отриманих фактичних даних, а також ніяким чином не звузили права водія або ж обмежили його в можливостях ефективного їх використання. 
Таким чином, можливо дійти до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Призначаючи адміністративне стягнення суд враховує особу правопорушника, обставини правопорушення, характер і тяжкість учиненого.
За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн, тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 23, 33-35, 38, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 247, 251, 252, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід ДЕРЖАВИ 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору (рахунок для сплати: UA908999980313111256000026001, банк: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код: 37993783, код класифікації бюджетів: 22030106).
Стягувач судового збору: Державна судова адміністрація України (місцезнаходження за адресою: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, код ЄДРПОУ: 26255795).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суддя       Д.М. Баранський