ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2428/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта” 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. 
(суддя Новікова Р.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 06.10.2025р.) 
у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія”, м. Кропивницький
до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта”, м. Дніпро
про стягнення суми боргу, у розмірі 164 568 795 грн. 65 коп., 3% річних, у розмірі 2 485 357 грн.11 коп., інфляційних втрат, у розмірі 9 874 216 грн.33 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта” з позовом про стягнення суми боргу, в розмірі 135 406 254 грн. 08 коп., 3% річних, у розмірі 1 477 472 грн. 04 коп., інфляційних втрат, у розмірі 6 912 220 грн. 76 коп.
На адресу Господарського суду 04.08.2025р. надійшла сформована в системі “Електронний суд” заява позивача про збільшення розміру позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати поставленої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019р. № 573. Позивач зазначив, що на виконання зазначеного договору протягом грудня 2024 року — червня 2025 року поставив відповідачу електричну енергію, проте відповідач допускав прострочення виконання зобов`язань щодо термінів оплати використаної електричної енергії. З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив стягнути суму боргу у розмірі 164 568 795,65 грн. за січень- червень 2025 року, 3% річних у розмірі 2 485 357,11 грн. за загальний період 07.11.2024р.- 31.07.2025р., інфляційні втрати у розмірі 9 874 216,33 грн., за загальний період жовтень 2024 року - червень 2025 року. Позивач також зазначив, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа № 904/4946/24 за позовом ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" до ТОВ ВКФ "Велта" про стягнення суми боргу за попередній період (з 01.10.2021р. по 01.10.2024р.), і заявлені у даній справі суми 3% річних та інфляційних втрат не були предметом розгляду у справі № 904/4946/24.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. у справі № 904/2428/25 позовні вимоги задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині стягнення суми боргу, у розмірі 50 475 000 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” суму боргу в розмірі 114 093 795 грн. 65коп., 3% річних у розмірі 2 482 881 грн. 35коп., інфляційних втрат у розмірі 9 874 216 грн. 33 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 847 840 грн.. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, у розмірі 2475 грн. 79коп.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта”, через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. у справі № 904/2428/25 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Відповідач вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 у справі № 904/2428/25 незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України. Рішення суду першої інстанції, на думку апелянта, не відповідає завданню господарського судочинства, визначеному ст. 2 ГПК України, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності.
Апелянт зазначає, що Господарським судом Дніпропетровської області залишено поза увагою пояснення, міркування та аргументи відповідача, а також не надано правової оцінки обставинам та аргументам, наведеним відповідачем у відзиві на позовну заяву. Суд першої інстанції неправомірно та необґрунтовано надав перевагу обставинам та аргументам, наведеним позивачем, чим порушив вимоги ст. 86 ГПК України щодо оцінки доказів за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апелянт стверджує, що судом першої інстанції порушено норми ч. 2 ст. 74 ГПК України, оскільки відповідач неодноразово наголошував на недоведеності обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, однак суд не зобов`язав позивача надати відповідні докази та залишив поза увагою аргументи відповідача.
Щодо обставин справи апелянт зазначає, що відповідно до п. 2.3 Договору № 573 від 01.01.2019 обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу та підтверджується шляхом підписання сторонами відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії / акта приймання-передачі товарної продукції. Згідно з п. 5.7 Договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. Апелянт вказує, що рахунки, надані суду позивачем, не містять будь-якої інформації про їх отримання відповідачем та про згоду останнього із зазначеними в них сумами, оскільки складені та підписані тільки зі сторони позивача. Позивачем не підтверджено, що до поштових відправлень було вкладено саме рахунки, оскільки до позовної заяви не додано опис вкладеного до цінних листів, що передбачено п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Апелянт також зазначає, що належним доказом приєднання відповідача до Договору № 573 є Додаток № 1 (заява-приєднання), який має бути підписаний повноваженим представником відповідача. Натомість позивачем не надано до суду зазначеного Додатку № 1 до Договору, що, на думку апелянта, ставить під сумнів посилання позивача на умови зазначеного Договору. Апелянт посилається на п. 13.1 Договору, згідно з яким договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, а також на п. 3.1 Договору, відповідно до якого початком постачання електричної енергії є дата, зазначена в заяві-приєднанні. Апелянт наводить положення ч. 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії», ч. 1 ст. 634 ЦК України, Додатку № 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, п.п. 2.1.3, 2.1.7 ПРРЕЕ на підтвердження того, що факт приєднання до договору має бути належним чином підтверджений.
Апелянт підсумовує, що позивачем не надано належних доказів щодо: реального розміру заборгованості відповідача за кожний окремий розрахунковий період, оскільки без наявності актів приймання-передачі товарної продукції за період з жовтня 2021 року по липень 2025 року неможливо встановити реальний обсяг спожитої електричної енергії; факту приєднання ТОВ ВКФ "Велта" до Договору № 573 (Додаток № 1); отримання відповідачем рахунків, а отже, не доведено обставини прострочення відповідачем оплати. Відповідно, на думку апелянта, позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними та достатніми доказами.
Апелянт зазначає, що в рішенні суду першої інстанції лише згадується про відзив відповідача від 13.06.2025 на позовну заяву, проте всі аргументи та доводи відповідача залишено поза увагою. Суд першої інстанції не спростував та не відхилив із зазначенням обґрунтування відхилення кожної обставини, зазначеної відповідачем у відзиві, що мало суттєве значення для правильного вирішення господарського спору.
Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду, наведену в постанові від 11.04.2024 у справі № 902/655/23, а також на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01), у справі «Hirvisaari v. Finland» (заява № 49684/99), у справі «Kraska v. Switzerland» від 19.04.1993, у справах «Мала проти України» (заява № 4436/07) та «Богатова проти України» (заява № 5231/04), згідно з якими рішення судів повинні містити достатні мотиви, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів сторін, а принцип справедливості порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником.
Апелянт вважає, що існують підстави для скасування оскаржуваного рішення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України, а саме: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ТОВ "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ ВКФ "Велта" та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на наступне:
Позивач зазначає, що довід апелянта про відсутність заяви-приєднання до Договору є безпідставним, оскільки відповідно до п. 3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача за заявою-приєднання до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції. Водночас, якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, договір укладається у письмовій формі шляхом підписання сторонами цілісного документа або обміну документами у порядку, встановленому ЦК України та/або ГК України та Правилами. Заява-приєднання подається споживачем лише у випадку приєднання до умов розміщеної на офіційному вебсайті електропостачальника комерційної пропозиції. Оскільки сторонами було укладено Договір у письмовому вигляді, що відповідає нормам ЦК України, заява-приєднання до Договору не вимагається.
Щодо обсягів спожитої електричної енергії та проведення розрахунків позивач зазначає, що згідно з п.п. 4.1, 4.3, 4.5, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів, на підставі даних, отриманих від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Обсяги використаної відповідачем електричної енергії були визначені у відповідності з Кодексом комерційного обліку та ПРРЕЕ і надані позивачу адміністратором комерційного обліку. Згідно з п. 8.6.8 Кодексу комерційного обліку непобутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників, тобто відповідач не лише знає про обсяги щомісячного споживання, а й зобов`язаний звітувати про кількість використаної електричної енергії перед оператором системи розподілу (ПрАТ «Кіровоградобленерго»). На письмовий запит позивача ПрАТ «Кіровоградобленерго» надало дані про кількість спожитої електричної енергії відповідачем, що підтверджується листами № 2624/05/14 від 17.06.2025 та № 3355/05/14 від 04.08.2025.
Позивач наголошує, що між сторонами було підписано акти прийняття-передавання товарної продукції за період, за який ставиться вимога про стягнення заборгованості, що спростовує твердження відповідача про недоведеність обсягів спожитої електричної енергії. Відповідачем не спростовувались вищевказані обставини, а свої міркування або докази відповідачем не надано.
Позивач зазначає, що на момент прийняття судового рішення відповідачем частково проведено оплату боргу за використану електричну енергію в сумі 50 475 000,00 грн, що встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось відповідачем. При цьому оплати проведені з чітким зазначенням призначення платежу та конкретного номеру рахунка, на підставі якого здійснюється оплата, що свідчить про визнання відповідачем своїх зобов`язань та погодження обсягів використаної електричної енергії.
Щодо оскарження рішення в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат позивач зазначає, що в матеріалах справи та під час розгляду справи в суді першої інстанції не міститься жодної вказівки на незгоду відповідача з нарахуванням інфляційних втрат та 3% річних, а в апеляційній скарзі відповідачем не наводиться жодної аргументованої обставини з вказаного питання. Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті. Суд першої інстанції здійснив перевірку розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, визнав його арифметично вірним та обґрунтованим, а відповідач контррозрахунку не надав.
Позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, та просить залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 у справі № 904/2428/25 без змін, а апеляційну скаргу ТОВ ВКФ "Велта" — без задоволення.
ТОВ "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" також подало додаткові пояснення у справі, в яких повідомило, що станом на 25.02.2026р. ТОВ ВКФ "Велта" частково проведено оплату боргу за використану електричну енергію, в сумі 43 620 000,00 грн. Відповідно, станом на 25.02.2026р. та згідно з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ТОВ ВКФ "Велта" має залишок заборгованості перед ТОВ "Кіровоградська обласна ЕК" на загальну суму 83 678 733,33 грн., з яких: 70 473 795,65 грн. за використану електричну енергію, інфляційних втрат, у сумі 9 874 216,33 грн., 3% річних, у сумі 2 482 881,35 грн. та витрати зі сплати судового збору, у розмірі 847 840,00 грн.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/2428/25. 
Матеріали справи № 904/2428/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. у справі № 904/2428/25 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору. 
Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 04.03.2026 р..
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія” надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2025 ухвалено провести судове засідання у справі № 904/2428/25 з представником Товариства з обмеженою відповідальністю “Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія”, призначене на 04.03.2026р. о 16:30 год в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
02.03.2026р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Кощеєва І.М. на лікарняному, розгляд справи, призначеної на 04 березня 2026 року не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2026р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. у справі № 904/2428/25 призначено в судове засідання на 17.06.2026р. 
17.06.2026р. секретарем судового засідання Скородумовою Л.В. було встановлено неможливість проведення відеоконференції з представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» - Кушнір Д.М. за допомогою програми EasyCon. В призначений час представник Кушнір Д.М. не вийшов на зв`язок для участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції за допомогою програми EasyCon, про що складений відповідний акт. 
Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача. 
У судовому засіданні 17.06.2026 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою "Велта" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №573 (редакція діє з 01.01.2019) (договір) з додатком №2 комерційна пропозиція "Вільна ціна" (додаток №2), що почали діяти з 01.01.2019.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Інформація про об`єкти споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в заяві-приєднання, яка є додатком №1 до договору. 
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу (далі - ОСР) договору споживача про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. 
Обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підсисання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії / акта приймання-передачі товарної продукції. 
Згідно з п. 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві- приєднання, яка є додатком №1 до договору.
Відповідно до пунктів 5.1 - 5.5 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору. 
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до договору. 
Для одного об`єкта споживання застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. 
Інформація про діючу ціну/орієнтовну ціну на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування, але не раніше дати затвердження Регулятором такої ціни/ складових такої ціни. 
Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за договором, у тому числі у разі її зміни. 
Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.
Пунктом 5.7 договору передбачено, що порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору. 
За умовами додатку №2 комерційної пропозиції “Вільна ціна” оплата електроенергії здійснюється споживачем ініціативно або на підставі рахунків, виставлених постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у такі терміни: 
- до 25 числа місяця, розрахункового місяця – платіж у розмірі 10% вартості заявлених договірних величин постачання електроенергії в розрахунковому місяці; 
- до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем – платіж у розмірі 30% вартості фактично спожитого обсягу електричної енергії в розрахунковому місяці; 
- до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем – платіж у розмірі 30% вартості фактично спожитого обсягу електричної енергії в розрахунковому місяці; 
- до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем – остаточний розрахунок за електричну енергію, спожиту в розрахунковому місяці.
Розмір суми платежу розраховується як добуток обсягу заявленої величини споживання електричної енергії на наступний розрахунковий період на величину прогнозованої ціни купівлі електричної енергії постачальником для споживача в розрахунковому періоді, яка зазначається в рахунку на попередню оплату. Величина прогнозованої ціни купівлі електроенергії може, за зверненням споживача, доводитись в інший зручний для нього спосіб (поштою, електронним листом).
Пунктом 2.2. додатку №2, передбачено, що по закінченню розрахункового місяця постачальник до 7 числа місяця наступного за розрахунковим надає споживачу остаточний рахунок на оплату фактично спожитої електричної енергії за попередній розрахунковий період. Надані постачальником рахунки за фактично відпущену електричну енергію підлягають оплаті споживачем, протягом п`яти робочих днів з дати отримання.
Відповідно до п. 13.1 договору договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком №1 до договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника. Термін дії даного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений споживачем з Оператором системи розподілу.
Пунктом 4.1 додатку №2, передбачено, що договір про постачання електричної енергії споживачу вступає в дію з моменту підписання та діє строком до 31.12.2019, при цьому строк поставки електричної енергії починається з 01.01.2019. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порідку, визначеному законодавством України, але в будь-якому випадку договір діє до повної його виконання, включаючи штрафні санкції. 
На виконання умов договору Позивач передав, а Відповідач прийняв електроенергію на загальну суму 364353234грн99коп. за актами прийняття-передавання товарної продукції: 
- від 31.07.2024 №307000573/7/1 за липень 2024 року у кількості 3405969 кВт*год у сумі 25206840грн88коп. Рахунок №307000573/7/1 від 01.08.2024 на суму 25206840грн88коп. отримано – 06.08.2024 з терміном сплати рахунку до 13.08.2024; 
- від 31.08.2024 №307000573/8/1 за серпень 2024 року у кількості 3957499 кВт*год у сумі 29619078грн11коп. Рахунок №307000573/8/1 від 01.09.2024 на суму 29619078грн11коп. отримано – 04.09.2024 з терміном сплати рахунку до 11.09.2024; 
- від 30.09.2024 №307000573/9/1 за вересень 2024 року у кількості 3454766 кВт*год у сумі 24548378грн76коп. Рахунок №307000573/9/1 від 01.10.2024 на суму 24548378грн76коп. отримано у жовтні 2024 року з терміном сплати рахунку до 10.10.2024; 
- від 31.10.2024 №307000573/10/1 за жовтень 2024 року у кількості 4643219 кВт*год у сумі 32909428грн33коп. Рахунок №307000573/10/1 від 01.11.2024 на суму 32909428грн33коп. отримано – 05.11.2024 з терміном сплати рахунку до 12.11.2024; 
- від 30.11.2024 №307000573/11/1 за листопад 2024 року у кількості 4880216 кВт*год у сумі 34316156грн28коп. Рахунок №307000573/11/1 від 01.12.2024 на суму 34316156грн28коп. отримано – 26.12.2024 з терміном сплати рахунку до 10.12.2024; 
- від 31.12.2024 №307000573/12/1 за грудень 2024 року у кількості 4492732 кВт*год у сумі 33511270грн02коп. Рахунок №307000573/12/1 від 01.01.2025 на суму 33511270грн02коп. отримано – 14.01.2025 з терміном сплати рахунку до 10.01.2025; 
- від 31.01.2025 №307000573/1/1 за січень 2025 року у кількості 5189944 кВт*год у сумі 39131035грн97коп. Рахунок №307000573/1/1 від 01.02.2025 на суму 39131035грн97коп. отримано – 10.02.2025 з терміном сплати рахунку до 11.02.2025; 
- від 28.02.2025 №307000573/2/1 за лютий 2025 року у кількості 4447961 кВт*год у сумі 34828228грн51коп. Рахунок №307000573/2/1 від 01.03.2025 на суму 34828228грн51коп. отримано – 21.03.2025 з терміном сплати рахунку до 12.03.2025; 
- від 31.03.2025 №307000573/3/1 за березень 2025 року у кількості 4197711 кВт*год у сумі 29920276грн56коп. Рахунок №307000573/3/1 від 01.04.2025 на суму 29920276грн56коп. отримано – 14.04.2025 з терміном сплати рахунку до 11.04.2025; 
- від 30.04.2025 №307000573/4/1 за квітень 2025 року у кількості 4675055 кВт*год у сумі 28062279грн44коп. Рахунок №307000573/4/1 від 01.05.2025 на суму 28062279грн44коп. отримано – 15.05.2025 з терміном сплати рахунку до 13.05.2025; 
- від 31.05.2025 №307000573/5/1 за травень 2025 року у кількості 3225402 кВт*год у сумі 20614498грн90коп. Рахунок №307000573/5/1 від 01.06.2025 на суму 20614498грн90коп. отримано – 12.06.2025 з терміном сплати рахунку до 10.06.2025. 
- від 30.06.2025 №307000573/6/1 за червень 2025 року у кількості 4506262 кВт*год у сумі 31685763грн23коп. Рахунок №307000573/6/1 від 01.07.2025 на суму 31685763грн23коп. отримано – 09.07.2025 з терміном сплати рахунку до 10.07.2025. 
В свою чергу, Відповідач сплатив за поставлену електроенергію частково у розмірі 199784439 грн 34коп., що підтверджується реєстром платежів та платіжними інструкціями, копії яких долучені до матеріалів справи. 
Відповідач також сплатив суму боргу в розмірі 50475000грн після відкриття провадження та подання заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог у справі №904/2428/25, що підтверджується платіжними інструкціями від 17.09.2025 №3849 на суму 875000грн, від 11.09.2025 №3808 на суму 20000грн, від 02.09.2025 №3651 на суму 5000000грн, від 27.08.2025 №3599 на суму 900000грн, від 13.08.2025 №3468 на суму 400000грн, від 12.08.2025 №3441 на суму 3842250грн99коп., від 12.08.2025 №3440 на суму 1457749грн01коп., від 07.08.2025 №3384 на суму 18000000грн. 
На підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд закрив провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 50475000грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Неоплаченою залишилась поставлена електрична енергія за договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 №573 на загальну суму 114093795грн65коп за період лютий – червень 2025року.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами укладений договір про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 573 з додатком № 2 комерційна пропозиція "Вільна ціна", що почали діяти з 01.01.2019. На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв електроенергію на загальну суму 364 353 234,99 грн за актами прийняття-передавання товарної продукції за період липень 2024 року — червень 2025 року. Відповідач сплатив за поставлену електроенергію частково у розмірі 199 784 439,34 грн, а також додатково сплатив 50 475 000,00 грн після відкриття провадження у справі. Суд першої інстанції встановив, що неоплаченою залишилась поставлена електрична енергія на загальну суму 114 093 795,65 грн за період лютий — червень 2025 року. Суд зазначив, що обставини, на які посилається позивач, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Суд перевірив розрахунки 3% річних та встановив помилкову дату початку порушення строку оплати за одним із рахунків, у зв`язку з чим задовольнив вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 2 482 881,35 грн та відмовив у стягненні 3% річних у розмірі 2 475,79 грн. Розрахунок інфляційних втрат визнано таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Витрати зі сплати судового збору покладено на відповідача на підставі ст. 129 ГПК України у зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Відповідача суми боргу в розмірі 114093795 грн 65коп., 3% річних у розмірі 2482881 грн 35коп, інфляційних втрат у розмірі 9874216 грн 33коп.
В іншій частині, зазначене судове рішення не оскаржується, а тому, з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи.
Згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії з урахуванням інтересів споживачів.
Частиною 6 ст. 59 Закону передбачено, що постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Відповідно до ст. 4 Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Пунктом 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. (Правила) визначено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. 
Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача за заявою приєднання до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, розміщеної на офіційному вебсайті електропостачальника.
Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному вебсайті електропостачальника, договір укладається у письмовій формі шляхом підписання сторонами цілісного документа або обміну документами у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та/або Господарським кодексом України та Правилами, у тому числі за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації.
При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у письмовій формі, а у випадку укладення договору за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації у формі електронного документа та підписуються обома сторонами. 
Заява-приєднання подається споживачем у випадку приєднання до умов розміщеної на офіційному вебсайті електропостачальника комерційної пропозиції.
На підставі вищевказаного пункту ПРРЕЕ сторонами було укладено Договір №573 в письмовому вигляді, що відповідає нормам ЦК України, де заява-приєднання до Договору не вимагається, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що належним доказом приєднання Відповідача до Договору № 573 є Додаток № 1.
Згідно з пунктами 4.1,4.5 ПРРЕЕ, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.
Пунктами 4.12, 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. 
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі — Кодекс комерційного обліку). На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. 
Пунктом 9.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку передбачено, що обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО (адміністратор комерційного обліку), ППКО (постачальник послуг комерційного обліку) та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. 
Отже, обсяги щодо використаної Відповідачем електричної енергії були визначені у відповідності з Кодексом комерційного обліку та ПРРЕЕ і надані Заявнику адміністратором комерційного обліку.
Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно п. 8.6.8. Кодексу комерційного обліку, непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця. 
Тобто, Відповідач знає про обсяги, які він щомісячно споживає та зобов`язаний звітувати про кількість використаної електричної енергії перед оператором системи розподілу. 
На письмовий запит Товариства ПрАТ «Кіровоградобленерго» було надано дані про кількість спожитої електричної енергії Відповідачем, що підтверджується листом № 2624/05/14 від 17.06.2025 року та листом № 3355/05/14 від 04.08.2025 року.
Крім того, між Позивачем та Відповідачем було підписано акти прийняття - передавання товарної продукції в період за який ставиться вимога про стягнення заборгованості, що в свою чергу не відповідає твердженням Відповідача, викладеним в апеляційній скарзі про недоведеність обсягів спожитої електричної енергії. 
Щодо посилань Скаржника на неможливість встановлення обсягів спожитої електричної енергії, колегія суддів зазначає наступне.
Позивачем заявлено позовні вимоги (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 164 568 795,65 грн. 
Станом на момент прийняття судового рішення, Відповідачем частково проведено оплату боргу за використану електричну енергію в сумі 50 475 000,00 грн., що встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось Відповідачем. 
Апеляційний суд погоджується з доводами Позивача, що Відповідачем оплати проведені з чітким зазначенням призначення платежу та конкретного номеру рахунка на підставі якого здійснюється оплата, що свідчать, що Відповідач погодив обсяги використаної електричної енергії.
З цієї ж підстави, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про відсутність доказів отримання Відповідачем рахунків, як прояв суперечливої поведінки з боку апелянта.
Отже, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються, як необґрунтовані.
Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та його скасування відсутні.
З огляду на викладене, Центральний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “Велта” - залишити без задоволення.

Рішення на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025р. у справі №904/2428/25 - залишити без змін. 

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.06.2026р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін