РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
20 травня 2026 р.  Справа № 120/11605/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провавдженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що під час призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області їй зараховано Страховий стаж лише частково, а саме - 38 років 10 місяців 15 днів.
При цьому, Відповідачем -1 при призначенні пенсії: не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989 в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях та не застосовано пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців; період з 28.07.1989 по 01.04.1991 (роботи в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях) - зараховано до страхового стажу без пільгового обчислення, із застосуванням кратності - 1; не зараховано до страхового стажу Позивача період роботи з 01.01.1992 по 02.06.1997 в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях та не застосовано пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців. Тому, Позивач звернулась до Відповідача 1 із відповідною заявою № 1279 від 14.05.2024 р. про перерахунок пенсії «зміна страхового стажу набутого до 01.01.2004» відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в якій просила: - зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989 та з 01.01.1992 по 02.06.1997 в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців (тобто, із застосуванням кратності - 1,5); - період роботи з 28.07.1989 по 01.04.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - зарахувати із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців (із застосуванням кратності - 1,5).
Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 025450011548 від 22.05.2024 позивачці відмовлено в задоволенні її заяви №1279 від 14.05.2025 року про зарахування до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та перерахунку пенсії, оскільки позивач для підтвердження роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі надала лише трудову книжку, в якій відсутні підстави для зарахування вищезазначеного періоду роботи в кратному розмірі.
Позивач наголошує, що стаж її роботи в районі Крайньої Півночі місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі підтверджується записами трудової книжки, що є достатньою підставою для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту для обрахунку стажу роботи з розрахунку один рік роботи - один рік шість місяців (тобто, із застосуванням кратності - 1,5).
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представником відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зазначає, що згідно позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 14.05.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії - зміни страхового стажу для нарахуванні пенсії, набутого до 01.01.2004, а саме: зарахування у страховий стаж періодів роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989 та з 01.01.1993 по 02.06.1997 з урахуванням у пільговому обчисленні кожного року роботи за 1 рік 6 місяців як роботу у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівнюваних до районів Крайньої Півночі; врахування у періоді з 28.07.1989 по 31.12.1991 стажу у пільговому обчисленні кожного року роботи за 1 рік 6 місяців, як роботу в районах Крайньої Півночі, тобто з урахуванням кратності. 
Представник зазначає, що відповідно до 5. Розділу XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Згідно п. 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Іірезидії Верховної Ради Союзу PCP від 26.09.1967, пільги щодо обчислення стажу надавались працівникам, що переводились, направлялись чи запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, із інших місцевостей країни за умови, що ці працівники укладали трудові договори про роботу в цих районах на три роки.
Відповідно до пункту 3 Постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10.02.1960 № 148, працівникам, які користувались пільгами, кожний рік роботи в Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, з 01.03.1960 до 01.01.1991 один рік роботи зараховувався за 1 рік 6 місяців для призначення пенсій за віком та по інвалідності.
Стаж роботи в районах Крайньої Півночі після 01.01.1991 зараховується до страхового стажу в загальному порядку, як в будь-якій місцевості.
Також, документами, які можуть слугувати підставою для застосування кратного обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі є: трудова книжка, в якій наявний штамп підприємства про поширення пільг по обчисленню стажу роботи; довідка підприємства, установи, організації, де працювала особа, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період на який він був укладений та поширення на особу пільг по обчисленню стажу за цей період; свідоцтво про бронювання житла у зв`язку з роботою на Крайній Півночі на підставі строкового договору; інших документів, які підтверджують роботу в зазначених місцевостях, на підставі строкового договору, укладеного на 3 роки.
Оскільки позивач для підтвердження роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівнюваних до Крайньої Півночі надала лише трудову книжку, в якій відсутні підстави для зарахування вищезазначеного періоду роботи в кратному розмірі, органом Пенсійного фонду України прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії - зарахуванні до трудового стажу (у т. ч. з урахуванням кратності) вищезазначених періодів роботи у районі Крайньої Півночі.
Крім того, представник відповідача 1 просить відмовити у стягненні втрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн, оскільки вважає вказану суму неспіврмірною зі складністю справи, значно завищеною та не підтвердженою належними доказами вартості робіт (послуг) адвоката.
Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що позивачем було надано всі необхідні документи, у зв`язку з чим Відповідач 1 та Відповідач 2 неправомірно не зарахували у пільговому обчисленні трудовий стаж позивача у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі у спірні періоди з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5) та у зв`язку з цим Відповідач 2 протиправно відмовив позивачу в перерахунку пенсії. Також вважає, що витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами та є співмірними із складністю такої справи та наданими послугами, витраченим часом на надання таких послуг, а розмір витрат, які складають 4500,00 грн відповідає критерію реальності, співмірності, а також розумності, надані представником позивача послуги відповідають умовам Договору та вимогам чинного законодавства України, вони надані добросовісно, адвокатом у повній мірі забезпечено реалізацію прав і обов`язків Позивача в адміністративному судочинстві.
Відповідачем - 2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано, як і не надходило до суду заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву. 
Копію ухвали ( документ в електронному вигляді ) було надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в його електронний кабінет та доставлено 09.09.2024 о 16:44, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, виходячи з вищенаведених положень КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні, за наявними в ній матеріалами.
Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1982 р., виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивачка працювала в Ханти-Мансійському автономному окрузі - в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі в наступні періоди: з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 28.07.1989 по 01.04.1991, з 01.04.1991 по 17.06.1993, з 29.06.1993 по 20.10.1995, з 01.11.1995 по 20.08.1996, з 10.09.1996 по 02.06.1997 рр., а саме Позивач:
- з 06.12.1988 працювала вихователем в дитячому садку - яслах № 8 (наказ №353-к від 06.12.1988) згідно трудової книжки запис №4;
- з 29.05.1989 переведена старшим вихователем в дитячий садок № 9 (наказ №133-к від 29.05.1989) згідно трудової книжки запис №5;
- з 27.07.1989 звільнена по ст. 29 п. 5 КЗпП РСФРС шляхом переведення в Красноленінський виробничий трест по експлуатації та ремонту об`єктів міського господарства зі збереженням пільг згідно Постанови Совміну СССР ВУСПС і ЦК КПСС № 1457 від 22.12.1987 р. ( наказ № 131-к від 29.07.1989) згідно трудової книжки запис №6;
- з 28.07.1989 прийнята в порядку переведення старшим вихователем в дитячий садок № 9 (наказ №292-к від 28.07.1989 р.) згідно трудової книжки запис №7; 
- з 01.11.1990 переведена на посаду вихователь-методист (наказ №1178-к від 01.11.1990) згідно трудової книжки запис №8;
- з 01.04.1991 звільнена в порядку переведення в Управління по ремонту та обслуговуванню вахтових поселень з наданням пільг, передбачених Постановою Совміну СССР ВУСПС і ЦК КПСС № 1457 від 22.12.1987 р. ( наказ № 391-к від 01.04.1991) згідно трудової книжки запис №9;
- 01.04.1991 прийнята в порядку переведення вихователем-методистом в дитячий садок-ясла № 9 (наказ №14-к від 01.04.1991 р.) згідно трудової книжки запис №10;
- 17.06.1993 звільнена за власним бажанням згідно ст 31 КЗпП РФ (наказ №80-к від 29.03.1993 р.) згідно трудової книжки запис №11;
- 29.06.1993 прийнята на посаду завідуючої садка №1 в ТОВ «Атомеридіан» (наказ №142-к від 29.06.1993 р.) згідно трудової книжки запис №12;
- 20.10.1995 звільнена по п.1 ст.33 КЗпП РФ у зв`язку із ліквідацією підприємства (наказ №127-к від 20.10.1995 р.) згідно трудової книжки запис №13;
- 01.11.1995 прийнята заступником завідуючої по виховній та методичній роботі в дитячий садок № 5 (наказ №2108-к від 01.11.1995 р.) згідно трудової книжки запис №14;
- 20.08.1996 звільнена по ст. 31 КЗпП РФ за власним бажанням (наказ №1485-к від 21.08.1996 р.) згідно трудової книжки запис №15;
- 10.09.1996 прийнята заступником завідуючої по виховній та методичній роботі в дитячий садок № 5 (наказ №1493-к від 10.09.1996 р.) згідно трудової книжки запис №16;
- 02.06.1997 звільнена по ст. 31 КЗпП РФ за власним бажанням (наказ №1201-к від 02.06.1997 р.) згідно трудової книжки запис №17.
14.05.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою № 1279 про перерахунок пенсії - зміни страхового стажу для нарахування пенсії, набутого до 01.01.2004, в якій просила зарахувати у страховий стаж періоди роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989 та з 01.01.1993 по 02.06.1997 з урахуванням у пільговому обчисленні кожного року роботи за 1 рік 6 місяців як роботу у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівнюваних до районів Крайньої Півночі; врахування у періоді з 28.07.1989 по 31.12.1991 стажу у пільговому обчисленні кожного року роботи за 1 рік 6 місяців, як роботу в районах Крайньої Півночі, тобто з урахуванням кратності. До заяви позивач додала такі документи: паспорт, ідентифікаційний код, витяг РЗО, довідку ОК-5.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №025450011548 від 22.05.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за заявою № 1279 від 14.05.2024, оскільки позивач для підтвердження роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі надала лише трудову книжку, в якій відсутні підстави для зарахування вищезазначеного періоду роботи в кратному розмірі.
При цьому у вказаному рішенні зазначено, що документами, які можуть слугувати підставою для застосування кратного обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі є: трудові договори про роботу в цих районах, укладені на три роки; трудова книжка, в якій наявний штамп підприємства про поширення пільг по обчисленню стажу роботи; довідка підприємства, установи, організації, де працювала особа, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період на який він був укладений та поширення на особу пільг по обчисленню стажу за цей період; свідоцтва про бронювання житла у зв`язку з роботою на Крайній Півночі на підставі строкового трудового договору; інших документів, які підтверджують роботу в зазначених місцевостях, на підставі строкового договору, укладеного на 3 роки.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №291/99/17.
Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029.
Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом третім постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Згідно з пунктом 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Згідно з матеріалами справи стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.08.1982, виданій на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої встановлено, що позивач працювала в Ханти-Мансійському автономному окрузі, тобто в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі в наступні періоди: з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 28.07.1989 по 01.04.1991, з 01.04.1991 по 17.06.1993, з 29.06.1993 по 20.10.1995, з 01.11.1995 по 20.08.1996, з 10.09.1996 по 02.06.1997 рр.
Копія трудової книжки НОМЕР_1 від 10.08.1982 міститься в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 .
Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі між сторонами не існує.
Таким чином, стаж роботи позивачки в районах Крайньої Півночі або прирівняних до районів Крайньої Півночі підтверджено належними доказами.
При цьому суд звертає увагу, що необхідність подання саме трудового договору для пільгового розрахунку трудового стажу на роботі в районах Крайньої Півночі або іншого документу, що перераховані пенсійним органом у спірному рішенні суперечить вимогам діючого законодавства.
Суд наголошує й на тому, що у пункті 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. Про це також зазначав Верховний Суд й у постанові від 22.02.2021 у справі №266/258/16.
Враховуючи викладене суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.05.2024 № 025450011548 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
При цьому судом з матеріалів справи встановлено та зазначає представник позивача, що період з 28.07.1989 по 01.04.1991 зараховано до страхового стажу позивача.
У зв`язку із зазначеним, суд доходить висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 02.04.1991 по 17.06.1993, з 29.06.1993 по 20.10.1995, з 01.11.1995 по 20.08.1996, з 10.09.1996 по 02.06.1997 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також періоди роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989 та з 28.07.1989 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, провівши перерахунок призначеної пенсії з 14.05.2024.
Щодо стосується періодів роботи позивача з 01.01.1991 по 17.06.1993, з 29.06.1993 по 20.10.1995, з 01.11.1995 по 20.08.1996, з 10.09.1996 по 02.06.1997, суд вказує про наступне.
Положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Виходячи з наведеного суд дійшов висновку, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача з 01.01.1991 у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 (справа №676/7065/14-а), від 30.05.2019 (справа №348/2974/14-а) та від 19.09.2019 (справа №348/2208/16-а), від 08.07.2021 (справа №459/2778/16-а).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».
Разом із тим, визначаючись, що пенсійного органу, якого слід зобов`язати здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням спірних періодів, суд зазначає наступне.
Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого відмовлено в перерахунку пенсії із зарахуванням спірних періодів роботи до страхового стажу, а також у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців.
Відтак, дії зобов`язального характеру щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за віком із врахуванням періодів роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 02.04.1991 по 17.06.1993, з 29.06.1993 по 20.10.1995, з 01.11.1995 по 20.08.1996, з 10.09.1996 по 02.06.1997 рр. до страхового стажу, а також період роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 28.07.1989 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про перерахунок пенсії із врахуванням спірних періодів, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року по справі № 500/1216/23.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.
В той же час, вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується наступними мотивами.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).
Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).
Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.
При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
Судом встановлено, що між адвокатським об`єднанням "СВК Партнерс" (далі - Адвокатське об`єднання) та позивачем ОСОБА_1 (далі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) № 26 від 17.06.2024 (далі - Договір).
Згідно з пунктом 1.1 цього Договору сторони домовилися, що Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання на умовах та у порядку, визначеному цим Договором здійснити захист, представництво інтересів Клієнта та/або надати інші види правової допомоги Клієнту, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Адвокатським об`єднанням умов цього Договору. Представництво, про яке вказано у пункті 1 Договору, полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків Клієнта, зокрема в адміністративному судочинстві (п. 1.3. Договору).
Згідно п. 4.1. Договору за надання правової (правничої) допомоги за цим Договором Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню витрати та гонорар згідно з тарифами, визначеними у Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною його частиною.
Згідно Додатку 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 26 від 17.06.2024 вартість послуги "підготовка, написання, оформлення та подання позовної заяви" 4500 грн.
На підтвердження оплати вказаної послуги згідно Додатку 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 26 від 17.06.2024 позивачем до позовної заяви долучено рахунок на оплату № 26 від 19.06.2024 та платіжну інструкцію № @2PL891597.
При цьому, судом не вирішується питання про зменшення судових витрат, виходячи з того, що принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 340/2871/21.
Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4500 грн неспіврмірний зі складністю справи, значно завищений та не підтверджений належними доказами вартості робіт (послуг) адвоката.
В той же час, представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності заявленої суми відшкодування витрат на правову допомогу обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Таким чином, відзив не містить клопотання про зменшення судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, як і не наведено обґрунтованих тверджень щодо неспівмірності заявленої суми відшкодування. 
З огляду на викладене та за відсутності доведення представником відповідача неспівмірності витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд доходить висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн., що відповідатиме критеріям співмірності та розумності. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 025450011548 від 22.05.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 02.04.1991 по 17.06.1993, з 29.06.1993 по 20.10.1995, з 01.11.1995 по 20.08.1996, з 10.09.1996 по 02.06.1997 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 06.12.1988 по 27.07.1989, з 28.07.1989 по 31.12.1990 в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців та провести перерахунок та виплату призначеної пенсії з 14.05.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403), Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (вул. Чекірди Гната, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницький район, Хмельницька область, 29000, код ЄДРПОУ 21318350)

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна