Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
18 червня 2026 року № 520/6108/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська обл., Харківський р-н, м. Харків, майдан Свободи, 5, під. 3, пов. 2, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В: 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.04.2026 № 01-26/40328/26 просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 092650004199 від 21.12.2025 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди: 
- строкової служби у Збройних Силах з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року (2 роки 13 днів); 
- половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - 1 рік 10 місяців 29 днів; 
- роботу за юридичною спеціальністю перед обранням на посаду судді тривалістю 3 роки; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити з 07.03.2025 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням 092650004199 від 12.05.2025 довічне грошове утримання позивачу призначено у розмірі 62 процента від заробітку за тривалість стажу: Страховий стаж ( повний) – 43 роки 9 місяців 3 дні; Страховий стаж до 01.01.2004 – 22 роки 8 місяців 3 дні; Страховий стаж після 01.01.2004 – 21 рік 1 місяць 0 днів; в тому числі: судді – 26 років 11 місяців 22 дні, з чим позивач не погодився і 22.10.2025 звернувся із заявою про перерахунок довічного утримання. Згідно відповіді пенсійного органу від 17.11.2025 № 10752-10025/Г-02/8-0900/25, позивачу безпідставно не враховано період роботи на посаді судді з 21.01.2003 по 16.04.2003, справу переглянуто та приведено у відповідність; стаж судді складає 27 років 2 місяці 26 днів; загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку становить 64%. З чим позивач не погодився і вчергове звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу, що дає право на відставку, а саме: половина строку навчання за денною формою – 1 рік 10 місяців 29 днів, період проходження строкової військової служби – 2 роки 13 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді – 3 роки. Листом від 16.02.2026 № 3508-1785/Г-02/08-0900/26 у вищезазначеному перерахунку позивачу фактично відмовлено. Дану відмову вважаю безпідставною і такою, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. 
На тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді Супрун Ю.О., у щорічній відпустці. 
Крім того, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій. 
В зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, розгляд справи було відтерміновано. 
Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. 
Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що Рішенням Вищої ради правосуддя від 06.03.2025 № 441/о/15-25 звільнено позивача з посади судді Чугуївського міського суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Позивач ОСОБА_1 з 18.05.2022 по 07.03.2025 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 08.03.2025 позивач отримує довічне грошове утримання суддів згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджено рішенням Галицького об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області 092650004199 від 12.05.2025.
Зі змісту листа Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 17.11.2025 №10752-10025/Г-02/8-0900/25 вбачається, що стаж позивача складає 27 років 2 місяці 26 днів. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмірі щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. Отже, загальний процент розрахунку пенсії від середнього заробітку у позивач становить 64%. Розмір виплати з 08.03.2025 становить 68609,28 грн - 107202,00 грн (оклад судді) * 64% ( процент розрахунку пенсії від середнього заробітку).
Не погодившись із діями відповідача щодо призначення довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування до стажу роботи строкової служби у Збройних Силах з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року (2 роки 13 днів), половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання – 1 рік 10 місяців 29 днів, роботу за юридичною спеціальністю перед обранням на посаду судді тривалістю 3 роки, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
У силу статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Так, на момент звернення позивача до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення з посади судді у відставку спірні правовідносини були врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).
Згідно ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку.
Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.
Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Таким чином, наявне правове регулювання та правові висновки Конституційного Суду України доводять, що держава гарантує кожному судді, який йде у відставку належне щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого у свою чергу залежить зокрема від стажу судді.
Згідно з ч. 1ст. 116 зазначеного Закону № 1402-VIІІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Системний аналіз ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів» від 24.02.1994 №4015-XII, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно з абз. 2 статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865(865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012.
На час призначення позивача суддею вперше діяв Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення позивача на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.
Відтак, законодавством, що діяло на момент призначення позивача суддею передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку, стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді тривалістю у 3 роки.
З огляду на зазначене право на зарахування стажу роботи в галузі права тривалістю три роки мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про статус суддів» на день їх обрання.
Вказана правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону N1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
З урахуванням зазначеного, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30.01.2020 року у справі № 592/3694/17.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), яка була чинною на день призначення позивача на посаду судді, право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
В той же час, частиною третьою статті 127 Конституції України (в редакції, чинній на дату призначення позивача суддею) визначалося, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Згідно з відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 :
- записи 14-15: позивач працював на посаді юрисконсульта, начальника юридичного відділу Балаклійського цементно-шиферного комбінату (з 11 вересня 1991 року до 6 лютого 1992 року);
- записи 20-21: позивач працював на посаді начальника відділу маркетингу, зовнішньоекономічної діяльності і правових питань відкритого акціонерного товариства «Балцем» (з 5 липня 1993 року до 12 липня 1997 року).
Отже, суд дійшов висновку про протиправність неврахування до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) в галузі права, необхідний для призначення на посаду судді, 3 роки.
Щодо половини неврахування до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці строку навчання в Українській юридичній академії імені Ф.Е. Дзержинського та період проходження строкової військової служби – 2 роки 13 днів, суд зазначає наступне.
З метою залучення на посади суддів висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту президентом України було затверджено Указ «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року № 584/95 (чинного на час набуття позивачкою стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до стр. 2 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року проходив строкову військову службу.
У дипломі позивача серії НОМЕР_3 вказано наступне: "Цей диплом видано ОСОБА_2 в тому, що він в 1987 році вступив до Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського і в 1991 році закінчив повний курс Української юридичної академії ім. Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю правознавство".
Вказані обставини додатково підтверджуються записами 11-12 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 .
Отже, невключення відповідачем до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, періоду проходження ним строкової військової служби та половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити з 07.03.2025 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142).
Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.
Тобто, відносини з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.
Водночас у межах спірних правовідносин відповідачем вчинено дії, а саме визначення позивачу відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді при призначенні щомісячного грошового утримання, однак у розмірі, що не відповідає вимогам закону, що визнано судом протиправним.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
В ході розгляду справи судом встановлено, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи безпосередньо на посаді судді – 27 років 4 місяці 9 днів; половина строку навчання за денною формою – 1 рік 10 місяців 29 днів; період проходження строкової військової служби – 2 роки 13 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, – 3 роки. 
Загальний стаж роботи позивача який дає йому право на звільнення у відставку, становить 34 роки 2 місяці 21 день.
Враховуючи вказане, розмір грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді повинен був складати 78% (20 років - 50% + 14 роки 2 місяці 21 день - (х 2% за кожний рік).
Таким чином, суд доходить до висновку, що пенсійним органом при призначенні позивачу довічного грошового утримання без урахування зазначених спірних періодів, у розмірі 78%, є протиправним з огляду на вищевказане.
Крім того, судом враховано, що з 08.03.2025 позивач отримує довічне грошове утримання суддів згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджено рішенням Галицького об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області 092650004199 від 12.05.2025.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є визнання протиправними дій в Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 64 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, строкової служби у Збройних Силах з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року (2 роки 13 днів), половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - 1 рік 10 місяців 29 днів, роботу за юридичною спеціальністю перед обранням на посаду судді тривалістю 3 роки та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди: строкової служби у Збройних Силах з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року (2 роки 13 днів); половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - 1 рік 10 місяців 29 днів; роботу за юридичною спеціальністю перед обранням на посаду судді тривалістю 3 роки; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 08.03.2025 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.
За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову. 
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосуванняст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору. 
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України). 
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В: 
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська обл., Харківський р-н, м. Харків, майдан Свободи, 5, під. 3, пов. 2, код ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 
Визнати протиправними дій в Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 64 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, строкової служби у Збройних Силах з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року (2 роки 13 днів), половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - 1 рік 10 місяців 29 днів, роботу за юридичною спеціальністю перед обранням на посаду судді тривалістю 3 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді, що дає право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди: строкової служби у Збройних Силах з 12 травня 1980 року до 25 травня 1982 року (2 роки 13 днів); половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання - 1 рік 10 місяців 29 днів; роботу за юридичною спеціальністю перед обранням на посаду судді тривалістю 3 роки.
Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) здійснити з 08.03.2025 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум. 
У задоволення іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, код ЄДРПОУ 20551088) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в частині задоволення позовних вимог в сумі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні) 96 коп.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлено та підписано - 18.06.2026, враховуючи час перебування судді у відпустці та з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду. 

Суддя Супрун Ю.О.