КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року № 320/17294/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,
в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС в Одеській області із заявою, в якій просило підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ).
Вимоги заяви мотивовані відмовою у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, що стало підставою для винесення рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .
24.04.2026 заява надійшла через підсистему ЄСІТС “Електронного суду”, яка зареєстрована 27.04.2026 за вх. № 17987.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 вказану позовну заяву розподілено судді Василенко Г.Ю.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання по розгляду заяви на 28.04.2026 о 13:00 год.
Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на заяву - до 11 год. 00 хв. 28.04.2026, разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований телефонограмою.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
В судове засідання, призначене на 28.04.2026, з`явився представник відповідача.
Представник заявника надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження, в якій також зазначив, що контролюючий орган в повному обсязі підтримує свою позицію, що викладена в заяві, просить її задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти заяви, просив відмовити у її задоволенні. 
Урахувавши вищевикладене, судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи та матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) 19.07.2018 зареєстрована в органах державної реєстрації як суб`єкт господарської діяльності та є платником податків.
Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності до вимог пп. 19- 1.1.4, 19-1.1.8 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) прийнято наказ від 22.04.2026 № 3896-п «Про проведення фактичної перевірки господарського об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , автомагазин «EXIST.UA», з 22.04.2026 тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 22.04.2023 – по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підставою для прийняття даного наказу слугувало отримання звернення із повідомленням щодо можливих фактів здійснення розрахункових операцій з порушенням встановленого порядку та без видачі відповідних розрахункових документів в автомагазині «EXIST.UA» за адресою АДРЕСА_2 .
У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку посадовими особами контролюючого органу здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 з метою проведення фактичної перевірки господарського об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 », та встановлено, що у зазначеному об`єкті здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
До початку проведення фактичної перевірки, в порядку п.п. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПКУ, 23.04.2026 фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області проведено контрольну розрахункову операцію з метою контролю щодо дотримання ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Під час контрольної розрахункової операції у вищевказаному господарському об`єкті було придбано присадку для збільшення октанового числа бензину Octane Booster 0,3 л Bardahl на суму 474,00 грн за готівкові грошові кошти, які були передані співробітнику ОСОБА_2 та видано фіскальний чек.
Згідно з актом про недопуск працівників Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки від 23.04.2026 №2520, після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення перевірки представник ФОП ОСОБА_1 , а саме продавець ОСОБА_2 відмовила в допуску до проведення фактичної перевірки у зв`язку з тим що наказ № 3896-п складений з порушенням вимог абз. 3 п. 81.1 ст.81 ПКУ, а саме не зазначено найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється.
До акту недопуску додані пояснення особи що проводить розрахункові операції ФОП ОСОБА_1 – ОСОБА_2 відповідно до вимог п.6 ст.80 ПКУ.
24.04.2026 о 10 годині 15 хвилин заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області Юрієм Вдовиченком було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ).
На підставі зазначеного рішення контролюючий орган звернувся до суду із цією заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.
У відповідності до вимог пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 19-1.1.8 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).
Статтею 80 Податкового кодексу України визначений порядок проведення фактичної перевірки.
Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
У відповідності до вимог п.п. 80.2.2, 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Відповідно до п. 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Згідно з п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Як передбачено п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Як було встановлено судом та зазначено вище, наказ про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку були пред`явленні представнику ФОП ОСОБА_1 , а саме продавцю ОСОБА_2 , яка, в свою чергу, відмовилась від їх підписання, а також відмовила в допуску до проведення фактичної перевірки, що жодним чином не спростовано відповідачем.
Судом, також, встановлено, що наказ про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку містять всі дані, визначені абзацами 2-3 п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України “Про захист прав споживачів” вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа. Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.
Відповідно до автоматизованих інформаційних систем ДПС України у фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 відсутні зареєстровані реєстратори розрахункових операцій або програмні реєстратори розрахункових операцій. 
Зазначені обставини відповідачем не спростовано.
Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу визначено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема: 94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством.
Згідно з п.94.3 ст.94 Податкового кодексу України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
За приписами п.94.4 ст.94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Арешт майна може бути повним або умовним.
Зокрема, умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення (п.94.5 ст.94 Податкового кодексу України).
Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
У відповідності з п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Відповідно до п.94.11 ст.94 Податкового кодексу України, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу щодо арешту майна може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з наявністю обставин, передбачених пп.94.2.4 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області правомірно прийнято рішення від 24.04.2026 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ).
Окремо суд зауважує, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з: 94.19.3. усуненням платником податків причин застосування адміністративного арешту; 94.19.7. прийняттям судом рішення про припинення адміністративного арешту.
Таким чином, підтвердження адміністративного арешту може бути припинено за наявності відповідних підстав, що не тягне за собою критичних наслідків для суб`єкта господарювання.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що застосований до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 умовний адміністративний арешт майна є обґрунтованим і підлягає підтвердженню. 
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 283, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:

Заяву Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту - задовольнити.
Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти з дня його проголошення.

Суддя Василенко Г.Ю.