ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/647/26  Номер провадження 33/814/727/26	Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко О. Л.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,
з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2026 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, 

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді, 13 лютого 2026 року о 00:05 год по проспекту Володимирському, 89 в м. Лубни водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FORD KUGA днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). 
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку.
Скаржник просить скасувати постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2026 року про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 та закрити справу на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутня безперервна фіксація подій, а сам файл має ознаки монтування.
Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів керування автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Акцентує увагу, що не відмовлявся від проходження огляду.
Також вказує про порушення права на захист. 
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
Від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримав доводи апеляційної скарги.
Мотиви суду
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями частини 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з вимогами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. 
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП.
Згідно вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №590031 від 13 лютого 2026 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради від 13 лютого 2026 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №6657223 від 13 лютого 2026 року; відеозаписом.
Надавши оцінку доказам у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з наведеним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Щодо доводів апеляційної скарги
Твердження скаржника, що відеозаписи, що маються у справі є неналежним доказом суд апеляційної інстанції вважає неспроможним, у зв`язку з нижче викладеним.
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». 
З долучених до матеріалів справи записів вбачається фіксування всього перебігу подій: рух транспортного засобу, його зупинка, подальше спілкування з водієм та складання за його результатами адміністративного протоколу.
Слід звернути увагу на те, що такі відеозаписи із нагрудного відеореєстратора інспектора, якими зафіксовано обставини, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення ПДР України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження №К/9901/6128/18.
Твердження скаржника про відсутність факту керування ним автомобілем спростовується відеозаписом, де на першому відеозаписі зафіксовано рух автомобіля FORD KUGA днз НОМЕР_1 , після того як автомобіль зупинився з місця водія вийшов ОСОБА_1 і до якого підійшов поліцейський. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що другий відеозапис розпочинається 13 лютого 2026 року о 00:08 год, скаржник перебуває в автомобілі та спілкується з поліцейським, при цьому з першого та другого відеозаписів вбачається що автомобіль перебуває на одному і тому ж місці.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння не є підставою для скасування постанови, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а саме за відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення. 
Відповідно до пункту 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З відеозапису вбачається, що вище вказані ознаки були встановлені працівником поліції та названі водієві.
Під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти порівняння фізичного стану та поведінки особи із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і вказують на наявність такого стану. Нормативними актами не передбачено обов`язку поліцейського доводити наявність ознак стану сп`яніння у водія певними доказами, у тому числі відеозаписом з місця події.
При цьому, сама по собі незгода особи, щодо якої виникла підозра, що вона перебуває у стані сп`яніння, із таким висновком уповноваженого поліцейського (поліцейських), не є підставою, у даному випадку, для відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння, враховуючи ту обставину, що, як зазначалось, вище вказані ознаки сп`яніння були встановлені працівником поліції та названі водієві.
Посилання скаржника, що він не відмовлявся від проходження огляду спростовуються відеозаписом, що долучено до справи.
З переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейський повідомляє, що від ОСОБА_1 чутно запах алкоголю, він має мляву мову, зазначає, що вбачає в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На неодноразові повторювані питання поліцейського чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі останній відповідає відмовою. Після того, як було пояснено скаржнику, що за відмову від проходження огляду також буде складено протокол та повторно запитує ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння останній не реагує, при цьому своєю поведінкою фактично відмовляється від проходження огляду. 
Також з відеозапису вбачається, що під час складення протоколу були роз`яснені права, ОСОБА_1 , тобто дане твердження також спростовується відеозаписом.
Висновки суду
Отже, вищенаведені доводи, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою. 
Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2026 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду        В.П. Пікуль