ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/32889/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року (суддя О.В. Єфанова) у справі № 160/32889/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.11.2025 № 204850022360 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивачці період навчання у Воронезькому ордена Леніна держуніверситеті ім. Ленінського комсомолу з 01.09.1982 по 26.06.1987 відповідно до диплома від 30.06.1987 НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального страхового стажу позивачці період роботи з 03.09.1987 по 24.11.1987, з 24.11.1987 по 17.05.1988, з 17.05.1988 по 20.09.1988, з 20.09.1988 по 01.01.1993, з 15.08.1993 по 01.04.1998, з 01.04.1998 по 01.01.1999 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 03.09.1987;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати з 25.09.2025 року позивачці пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року № 1058-VI. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.11.2025 № 204850022360 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивачці період навчання у Воронезькому ордена Леніна 
держуніверситеті ім. Ленінського комсомолу з 01.09.1982 по 26.06.1987 відповідно до диплома від 30.06.1987 НОМЕР_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до загального страхового стажу позивачці період роботи з 03.09.1987 по 24.11.1987, з 24.11.1987 по 17.05.1988, з 17.05.1988 по 20.09.1988, з 20.09.1988 по 01.01.1993, з 15.08.1993 по 01.04.1998, з 01.04.1998 по 01.01.1999 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 03.09.1987;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивачки від 30.10.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим рішенням періодів роботи та навчання позивачки.
В решті позовних вимог відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд першої інстанції з`ясував, що позивачка має відповідні записи в трудовій книжці, які виконані чітко та зрозуміло, без виправлень та закреслень, тощо.
Суд першої інстанції врахував, що позивачка не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більш того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивачки за спірний період.
Також, суд першої інстанції з`ясував, що у дипломі серії НОМЕР_1 від 30.06.1987, який виданий на ім`я ОСОБА_2 зазначено, що вона в 1982 році вступила до Воронезького ордена Леніна держуніверситету ім. Ленінського комсомолу та у 1987 році закінчила повний курс цього університету за спеціальністю «біологія».
Суд першої інстанції дослідив, що доводи відповідача про те, що свідоцтво про шлюб від 16.10.1999 не можливо взяти до уваги, оскільки прізвище в документі не відповідає даним паспорта, спростовуються витягом № 505 від 06.10.1990 з актового запису про шлюб.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що періоди з 01.09.1982 по 26.06.1987, з 03.09.1987 по 24.11.1987, з 24.11.1987 по 17.05.1988, з 17.05.1988 по 20.09.1988, з 20.09.1988 по 01.01.1993, з 15.08.1993 по 01.04.1998, з 01.04.1998 по 01.01.1999 року підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Відтак, суд першої інстанції вказав про наявність підстав визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.11.2025 № 204850022360 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачці, а також зобов`язати з метою захисту прав позивачки цей пенсійний орган вчинити дії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що за змістом поданих позивачкою документів скаржником правомірно прийнято рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії через відсутність у позивачки необхідного страхового стажу. Вважає, що позивачці правомірно не зараховано до страхового стажу період навчання згідно диплома від 30.06.1987, адже прізвище не відповідає прізвищу в паспорті, періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки щодо зміни прізвища не зазначено дату видачі документу, на підставі якого внесено зміни. Зауважує, що свідоцтво про шлюб від 16.10.1999 не можливо взяти до уваги, оскільки прізвище в документі не відповідає даним паспорта позивачки.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву було направлено за принципом екстериторіальності для подальшого розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 06.11.2025 № 204850022360, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Обґрунтовуючи відмову в призначенні пенсії, відповідачем в рішенні зазначено про те, що до страхового стажу позивача не зараховано в цілому періоди роботи згідно її трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки в записі про підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » не зазначено дату видачі документа на підставі якого внесені дані зміни. Разом з тим, до страхового стажу не зараховано період навчання позивача згідно її диплома від 30.06.1987 НОМЕР_1 , оскільки прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу в паспорті.
Одночасно вказано, що страховий стаж зараховано частково, згідно даних спеціалізованого персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб з 01.01.1999. 
Вважаючи рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Відповідно до приписів п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що спірним рішенням відповідача позивачці не зараховано період роботи за відомостями трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульному аркуші трудової книжки в записі про підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » не зазначено дату видачі документа на підставі якого внесені дані зміни. Крім того, позивачці до страхового стажу не зараховано період навчання згідно її диплома від 30.06.1987 НОМЕР_1 , оскільки прізвище « ОСОБА_3 » не відповідає прізвищу в паспорті.
Разом з тим, не зарахування періодів навчання та роботи позивачки зумовленим тим, що пенсійний орган не взяв до уваги свідоцтво про шлюб від 16.10.1999, оскільки прізвище в документі « ОСОБА_5 » не відповідає даним паспорта « ОСОБА_4 ». Проте, як слушно звернув увагу суд першої інстанції, це спростовуються витягом № 505 з актового запису про шлюб, відповідно до якого прізвище позивача до шлюбу зазначено « ОСОБА_3 », прізвище позивача після шлюбу « ОСОБА_4 ».
Колегія суддів встановила, що трудова книжка позивачки НОМЕР_2 та диплом від 30.06.1987 НОМЕР_1 , містять відомості про періоди роботи та навчання позивачки з 01.09.1982 по 26.06.1987, з 03.09.1987 по 24.11.1987, з 24.11.1987 по 17.05.1988, з 17.05.1988 по 20.09.1988, з 20.09.1988 по 01.01.1993, з 15.08.1993 по 01.04.1998, з 01.04.1998 по 01.01.1999 року.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
За цих обставин, враховуючи відомості трудової книжки позивачки НОМЕР_2 та диплому від 30.06.1987 НОМЕР_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи та навчання позивачки з 01.09.1982 по 26.06.1987, з 03.09.1987 по 24.11.1987, з 24.11.1987 по 17.05.1988, з 17.05.1988 по 20.09.1988, з 20.09.1988 по 01.01.1993, з 15.08.1993 по 01.04.1998, з 01.04.1998 по 01.01.1999 року підлягають зарахуванню позивачці до страхового стажу.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що пенсійним органом не здійснено належний розрахунок страхового стажу позивачки, а тому спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.11.2025 № 204850022360 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі № 160/32889/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 01.07.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров