РІШЕННЯ
Іменем України

19 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/1107/24(927/70/26) 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Авраменко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» (код 30424562) в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Юлії Сергіївни (Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Головне управління ДПС у Чернігівській області (код ВП 44094124)) до Приватного підприємства «АІС-ГРУПП» (код 44587933) про визнання договорів недійсними та зобов`язання повернути майно, поданої в межах справи за заявою КРЕДИТОРА: Головного управління ДПС у Чернігівській області (код ВП 44094124) 14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 11	
БОРЖНИК: Приватне підприємство «Діджитал Екотехнології-90» (код 30424562) 15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16	
про відкриття провадження у справі про банкрутство	

за участі представників учасників справи:
від позивача: Вихор І.І. – адвокат (ордер серії СВ №1164732 від 19.03.2026)
від відповідача: Алексєєнко Б.М. – адвокат (ордер серії СА №1153740 від 25.03.2026)
від третьої особи: не з`явився

Рішення ухвалюється після перерви, оголошеної в судовому засіданні з 14.05.2026 по 19.05.2026 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні 19.05.2026, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено скорочене рішення.

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Головного управління ДПС у Чернігівській області (надалі – кредитор) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» (надалі – боржник) на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, яка ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2024 була прийнята до розгляду.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.12.2024 (з урахуванням ухвали суду від 10.02.2025 про виправлення описки), зокрема відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Вихор Ю.С.
Постановою Господарського суду Чернігівської області від 20.03.2025 припинено процедуру розпорядження майном Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» та повноваження розпорядника майна боржника Вихор Ю.С.; визнано банкрутом Приватне підприємство «Діджитал Екотехнології-90»; відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Вихор Ю.С.
28 січня 2026 року, в межах даної справи про банкрутство, через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Ю.С. про забезпечення позову (надалі – Заява), подана до відкриття провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» до Приватного підприємства «АІС-Групп» про визнання недійсними правочинів та зобов`язання повернути майно, в якій заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна:
1) нежитлові будівлі загальною площею 3234,7 м2, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Данила короля (Леваневського), будинок 26-а, на земельній ділянці з кадастровим номером 7110800000:04:003:0614, площею 0,394 га, опис: нежитлова будівля, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою “А-1”, з ганкам з козирком “а”, до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 114989171108, номер відомостей про речове право 44988349;
2) земельну ділянку, кадастровий номер 7110800000:04:003:0837, площею 0,0848 га, яка розміщена за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138696271108, номер відомостей про речове право 44990071;
3) земельну ділянку кадастровий номером 7110800000:04:003:0838, площею 0,0888 га, яка розміщена за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137883271108, номер відомостей про речове право 44990859;
4) земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0836, площею 0,007 га, яка розміщена за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 133783371243, номер відомостей про речове право 45380378.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.01.2026 по справі № 927/1107/24 (927/60/26) постановлено:
заяву Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Ю.С. про забезпечення позову задовольнити;
накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна власником якого є Приватне підприємство «АІС-Групп»:
1) нежитлові будівлі загальною площею 3234,7 м2, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Данила короля (Леваневського), будинок 26-а, на земельній ділянці з кадастровим номером 7110800000:04:003:0614, площею 0,394 га, опис: нежитлова будівля, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою «А-1», з ганком з козирком «а», до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 114989171108, номер відомостей про речове право 44988349;
2) земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0837, площею 0,0848 га, яка розміщена за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138696271108, номер відомостей про речове право 44990071;
3) земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0838, площею 0,0888 га, яка розміщена за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137883271108, номер відомостей про речове право 44990859;
4) земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0836, площею 0,007 га, яка розміщена за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 133783371243, номер відомостей про речове право 45380378.
Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
02 лютого 2026 року, в межах даної справи про банкрутство, через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява від 02.02.2026 Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Ю.С. до Приватного підприємства «АІС-ГРУПП» про визнання договорів недійсними (присвоєно єдиний унікальний номер 927/70/26) в якій позивач просив:
визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС- ГРУПП» Договір купівлі-продажу, нежитлової будівлі, магазину від 11.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1858;
визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1862;
визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1864;
визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2204.
Звертаючись з даним позовом позивач вказує, що, на його думку, відповідні правочини мають всі ознаки фраудаторних, оскільки були вчинені між заінтересованими особами у власних інтересах, переслідуючи недобросовісну мету внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, всупереч інтересам боржника та кредиторів; наслідком вчинення спірних правочинів є настання неплатоспроможності боржника, податковий борг на зальну суму 11 314 020,55 грн не був погашений і залишається непогашеним на даний час.
Враховуючи те, що спірні правочини за своїм змістом суперечать п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 232, ч. 3 ст. 238, ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, позивач вважає їх такими, що підлягають визнанню недійсним в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
При цьому, арбітражним керуючим Вихор Ю.С. з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що станом на 01.12.2021 підприємство – банкрут ПП «Діджитал Екотехнології-90» було зареєстровано під назвою Приватне підприємство «Фірма «Тендем – Плюс».
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.02.2026 постановлено:
прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 927/1107/24 (927/70/26); 
розгляд позовної заяви здійснювати в межах справи № 927/1107/24 про банкрутство Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» за правилами загального позовного провадження;
залучити Головне управління ДПС у Чернігівській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача;
зобов`язати позивача не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали направити третій особі (Головному управлінню ДПС у Чернігівській області) копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду;
призначити розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 10 березня 2026 року;
встановити процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву – протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;
встановити процесуальний строк для подання третьою особою (Головним управлінням ДПС у Чернігівській області) письмових пояснень щодо позову – протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії позовної заяви;
викликати для участі в судовому засіданні представника Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» в якості позивача. Повідомити позивача, що у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійде заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору;
викликати для участі в судовому засіданні представника Приватного підприємства «АІС-ГРУПП» в якості відповідача. Повідомити відповідача, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи;
викликати для участі в судовому засіданні представника Головного управління ДПС у Чернігівській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Повідомити третю особу, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;
витребувати від приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Наталії Миколаївни:
належним чином засвідчену копію Договору купівлі продажу нежитлової будівлі магазину серія та номер: 1858, виданий 11.11.2021, видавник: Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. (предмет договору - нежитлова будівля, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою «А-1», з ганком з козирком «а», до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, розміщені за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вулиця Леваневського, будинок 26-а),
належним чином засвідчену копію Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 1862, виданий 11.11.2021, видавник: Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. (предмет договору – земельна ділянка з кадастровим номером 7110800000:04:003:0837),
належним чином засвідчену копію Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 1864, виданий 11.11.2021, видавник: Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. (предмет договору – земельна ділянка з кадастровим номером 7110800000:04:003:0838),
належним чином засвідчені копії рішень органів управління Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» та Приватного підприємства «АІС- ГРУПП» на укладання вказаних вище договорів купівлі-продажу,
належним чином засвідчені копії платіжних документів щодо вчинених платежів на виконання умов вказаних вище договорів купівлі-продажу, звітів про експертну оцінку майна, а також інших документів, що стали підставою для їх укладення;
витребувати від приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Лесі Олександрівни:
належним чином засвідчену копію Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 2204, виданий 01.12.2021, видавник: Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Л.О. (предмет договору – земельна ділянка з кадастровим номером 7110800000:04:003:0836),
належним чином засвідчені копії рішень органів управління Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» та Приватного підприємства «АІС-ГРУПП» на укладання Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 2204, виданий 01.12.2021,
належним чином засвідчені копії платіжних документів щодо вчинених платежів на виконання вказаного вище договору, звітів про експертну оцінку майна, а також інших документів, що стали підставою для його укладення;
витребувати від Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії актових записів про народження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості щодо РНОКПП відсутні);
витребувані даною ухвалою докази подати суду протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення призначеного на 10.03.2026 підготовчого засідання, однак процесуальним правом на участь у ньому не скористалися.
12.02.2026 через систему «Електронний суд» представником позивача – арбітражним керуючим Вихор Ю.С. до Господарського суду Чернігівської області подані докази направлення третій особі (Головному управлінню ДПС у Чернігівській області) копії позовної заяви з додатками.
17.02.2026, на виконання вищевказаних вимог суду, приватним нотаріусомУманського районного нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Л.О. на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надіслані витребувані докази (в паперовій формі відповідні докази надійшли до суду 23.02.2026).
23.02.2026, на виконання вищевказаних вимог суду, до Господарського суду Чернігівської області надійшли докази, витребувані від Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
25.02.2026, на виконання вищевказаних вимог суду, до Господарського суду Чернігівської області надійшли докази, витребувані від приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М.
Згідно ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
05.03.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява від 04.03.2026 позивача про зміну предмету позову зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги є наступними:
1) визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30424562, нова назва Приватне підприємство «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ – 90») та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» (код ЄДРПОУ 44587933) договір купівлі-продажу, нежитлової будівлі, магазину від 11.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1858;
2) визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30424562, нова назва Приватне підприємство «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ – 90») та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» (код ЄДРПОУ 44587933) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1862;
3) визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30424562, нова назва Приватне підприємство «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ – 90») та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» (код ЄДРПОУ 44587933) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1864;
4) визнати недійсним укладений між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30424562, нова назва Приватне підприємство «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ – 90») та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «АІС-ГРУПП» (код ЄДРПОУ 44587933) договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2021, посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2204;
5) зобов`язати ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АІС-ГРУПП» (код ЄДРПОУ 44587933) повернути ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ – 90» наступне нерухоме майно:
нежитлову будівлю, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою «А-1», з ґанком з козирком «а», до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, загальною площею 3234,7 м2, розміщені за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Данила короля (Леваневського), будинок 26-а, на земельній ділянці з кадастровим номером 7110800000:04:003:0614, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 114989171108, номер відомостей про речове право 44988349,
земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0837, площею 0,0848 га, яка розташована за адрессою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138696271108, номер відомостей про речове право 44990071,
земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0838, площею 0,0888 га, яка розташована за адрессою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137883271108, номер відомостей про речове право 44990859,
земельну ділянку з кадастровим номером 7110800000:04:003:0836, площею 0,007 га, яка розташована за адрессою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 133783371243, номер відомостей про речове право 45380378.
До початку підготовчого засідання 09.03.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 09.03.2026 № 02-01/5/58 представника позивача – арбітражного керуючого Вихор Ю.С. про розгляд справи за її відсутності.
Також до початку підготовчого засідання 09.03.2026 на електронну пошту Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прийняти участь в даному засіданні його повноважним представником – адвокатом Алексєєнком Б.М. через хворобу.
Крім того, до початку підготовчого засідання 09.03.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 10.03.2026 № 102 Головного управління ДПС у Чернігівській області про розгляд справи за відсутності повноважного представника податкового органу; одночасно третя особа повідомила про підтримання позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2026, зокрема, постановлено:
призначити підготовче засідання на 24 березня 2026 року;
повідомити третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;
зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області в строк до 16.03.2026 включно подати до господарського суду документи, що підтверджують повноваження Прокопенко Юлії Сергіївни представляти інтереси податкового органу (в порядку самопредставництва юридичної особи або як адвоката).
Третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення даного підготовчого засідання, однак процесуальним правом на участь у ньому не скористалася.
17.03.2026, на виконання вищевказаних вимог суду, третьою особою через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області подані документи, що підтверджують повноваження Прокопенко Юлії Сергіївни представляти інтереси податкового органу (в порядку самопредставництва юридичної особи).
Станом на 24.03.2026 процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. При цьому, в підготовчому засіданні 24.03.2026 повноважний представник відповідача повідомив про невизнання ним позовних вимог та заявив усне клопотання про встановлення йому процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням заяви позивача про зміну предмета позову).
В даному випадку суд звернув увагу відповідача на те, що відповідний процесуальний строк вже був встановлений, а подання позивачем, зокрема, заяви про зміну предмета позову не є підставою для встановлення нового строку для подання відзиву на позовну заяву; натомість у випадку пропуску строку на подання відповідної заяви по суті справи відповідач не позбавлений права подати її разом з клопотанням про поновлення відповідного строку або подати з дозволу суду письмові пояснення щодо заяви позивача про зміну предмета позову.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.03.2026, зокрема, постановлено:
закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 07 квітня 2026 року; 
викликати для участі в судовому засіданні представника Головного управління ДПС у Чернігівській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Повідомити третю особу, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.
Третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення призначеного на 07.04.2026 судового засідання, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздрукованою з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», однак процесуальним правом на участь у ньому не скористалася.
30.03.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 26.03.2026 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги відповідачем не визнаються з огляду на їх необґрунтованість, безпідставність та суперечність нормам діючого законодавства України.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що, на його думку, основними критеріями, які визначають правочин як фраудаторний, є:
1) вчинення такого правочину в підозрілий період (упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, відкриття провадження у справі про стягнення заборгованості тощо);
2) наявність майнової шкоди, внаслідок укладення спірного правочину (зменшення активів боржника, що призводить до його неплатоспроможності);
3) явна не співмірність вартості відчуженого майна його реальній ринковій вартості (у разі укладення оплатного правочину);
4) вчинення правочину з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача.
Однак, відповідач вважає, що спірні правочини наведеним вище критеріям не відповідають, оскільки не були вчинені у підозрілий період; на час їх укладення у ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» була відсутня будь-яка заборгованість перед третіми особами, а також були відсутні судові спори про стягнення заборгованості з вказаного підприємства.
На думку відповідача, посилання позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № 580/2615/21 в даному випадку є безпідставним, адже предметом даного спору було оскарження рішення суб`єкта владних повноважень – ГУ ДПС у Черкаській області, а не стягнення заборгованості.
Відсутність у вказаний період заборгованості ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» перед третіми особами, у т.ч. і ГУ ДПС у Черкаській області, об`єктивно підтверджується й відсутністю відповідних дій (податкова застава, податкова вимога, позов про стягнення заборгованості тощо) зі сторони кредитора/кредиторів.
Крім того, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 580/2615/21 касаційну скаргу ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» було задоволено, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.
Таким чином, навіть після спливу більш ніж шести місяців після укладення спірних правочинів у ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» були відсутні будь-які зобов`язання перед ГУ ДПС у Черкаській області та/або іншими особами.
Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б об`єктивно свідчили, що внаслідок укладення спірних правочинів позивачу (на той час ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС») було завдано матеріальної шкоди, адже спірні договори були оплатними і внаслідок їх виконання сторонами грошові активи позивача зросли на вартість відчуженого майна, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.12.2021 №31 та №32, від 14.01.2022 №42, від 26.04.2022 №81 та від 26.07.2022 №115.
Тобто, позивачем жодним чином не доведено факту зменшення активів ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС».
Також відповідач зауважує, що позивачем не надано жодних доказів, які би свідчили про невідповідність вартості майна, яке було продане за спірними правочинами, його ринковій вартості; крім того, позивачем не наведено об`єктивних та обґрунтованих доводів, які би свідчили, що за вказаних обставин ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» та відповідач уклали спірні правочини з метою унеможливлення задоволення вимоги відповідно кредитора.
За правилами ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Як вже було вказано вище, постановляючи ухвалу від 09.02.2026 суд, серед іншого, встановив процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву – протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
Відповідний процесуальний документ був направлений відповідачу до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлений до електронного кабінету 09.02.2026 о 19:46.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 09.02.2026 є такою, що отримана відповідачем 10.02.2026, а тому останній днем встановленого судом процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву є 25.02.2025; як наслідок – дана заява по суті справи є такою, що подана з пропуском встановленого судом процесуального строку.
Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки відповідна заява по суті справи є такою, що подана відповідачем з пропуском встановленого судом процесуального строку, вона залишається судом без розгляду. При цьому, суд враховує, що станом на 07.04.2026 клопотання про поновлення процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії відповідачем подано не було.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» позивачем до Господарського суду Чернігівської області подана відповідь від 30.03.2026 на відзив, зі змісту якої вбачається, що підприємство не погоджується з доводами відповідача з огляду на їх безпідставність, а також те, що вони не спростовують факт фраудаторності спірного правочину, укладеного із заінтересованою особою.
Під час судового засідання 07.04.2026 повноважний представник відповідача в телефонному режимі повідомив про відключення в Господарському суді Черкаської області електричної енергії, що унеможливлює його подальшу участь в даному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
В свою чергу присутній в судовому засіданні 07.04.2026 повноважний представник позивача повідомив суд про оголошення в м. Прилуки Чернігівської області повітряної тривоги та початок обстрілу міста.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.04.2026 постановлено:
призначити судове засідання на 28 квітня 2026 року;
повідомити відповідача про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;
повідомити третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.
Відповідач та третя особа належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення призначеного на 28.04.2026 судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздрукованими з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» довідками про доставку електронного листа до електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», однак процесуальним правом на участь у ньому не скористалися.
При цьому, до початку судового засідання 28.04.2026 повноважний представник відповідача в телефонному режимі повідомив суд про виникнення обставин, що унеможливлюють участь його у судовому засіданні в режимі відеоконференції (відповідний зал судового засідання Господарського суду Черкаської області у відповідний часовий проміжок є заброньованим).
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.04.2026, зокрема, постановлено призначити судове засідання на 14 травня 2026 року; повідомити третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.
Третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення призначеного на 14.05.2026 судового засідання, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздрукованою з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», однак процесуальним правом на участь у ньому не скористалася.
В судовому засіданні 14.05.2026 повноважний представник відповідача заявив усне клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.
В обґрунтування даного клопотання відповідач вказав про відсутність наміру подання відповідної заяви по суті справи, однак після подання позивачем заяви про зміну предмета позову вирішив скористатися своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, проте відповідний строк вже сплинув.
Присутній в судовому засіданні 14.05.2026 повноважний представник позивача вирішення даного клопотання відніс на розсуд суду.
За змістом ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (справа «Walchli v. France», заява № 35787/03, рішення від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).
Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (постанова Верховного Суду від 23.10.2023 у справі № 910/9714/22).
Розглянувши дане клопотання, вислухавши пояснення відповідача, з огляду на визначені відповідачем причини несвоєчасного подання відповідної заяви по суті справи, суд, керуючись принципами господарського судочинства щодо верховенства права та змагальності сторін (з огляду на те, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України), а також враховуючи позицію відповідача щодо спірних правовідносин, дійшов висновку про можливість поновлення пропущеного процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.05.2026, зокрема, постановлено призначити судове засідання на 19 травня 2026 року; повідомити третю особу про призначення судового засідання, а також про те, що її неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви.
Третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення призначеного на 19.05.2026 судового засідання, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздрукованою з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», однак процесуальним правом на участь у ньому не скористалася.
За заявами сторін судові засідання були проведені в режимі відеоконференції.
Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство «Фірма «Тендем-Плюс» зареєстроване в якості суб`єкта господарювання 07.07.1999, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 10151200000000234. Основний вид діяльності: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 по справі № 580/2615/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ПП «Фірма «Тендем-Плюс» до ГУ ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2021 про застосування штрафних санкцій: № 2857/23000901 в розмірі 10 964 000,00 грн, № 2858/23000901 в розмірі 220 000,00 грн, № 2859/23000901 в розмірі 26 000,00 грн, № 2860/23000901 в розмірі 1 020 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Черкаській області у спірних правовідносинах дотрималося порядку, меж та способу дій, прийняло правомірні податкові повідомлення – рішення, що не підлягають скасуванню. 
27 серпня 2021 року була проведена державна реєстрація змін до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань щодо ПП «Фірма «Тендем-Плюс»: зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. 
Згідно Витягу з цього ж реєстру від 23.01.2026 за кодом доступу 6761695501, місцезнаходження ПП «Фірма «Тендем-Плюс»: 20300, Черкаська обл., місто Умань(з), вул. Теплична, будинок 7. Засновники: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ; розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду): 1 000 049,50 грн; ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 ; розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду): 1 000 049,50 грн. Керівник: ОСОБА_3 . 
20 вересня 2021 року була проведена державна реєстрація створення ПП «АІС-Групп». Місцезнаходження юридичної особи: 20300, Черкаська обл., Уманський р-н, місто Умань, вул. Леваневського, будинок 26-А. Засновники: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 ; розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду): 100 000,00 грн; ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ; розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду): 100 000,00 грн. Керівник: СЕМЕНЕНКО АНДРІЙ СЕРГІЙОВИЧ.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року по справі № 580/2615/21 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов ПП «Фірма «Тендем-Плюс» задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення – рішення № 2859/23000901 від 14.04.2021 про застосування штрафних санкцій в розмірі 26 000,00 грн; в іншій частині позову відмовлено.
11 листопада 2021 року між ПП «Фірма «Тендем-Плюс» в особі директора ОСОБА_6 та ПП «АІС-Групп» в особі директора Семененка А.С. був укладений договір купівлі – продажу нежитлової будівлі, магазину, згідно з умовами якого ПП «Фірма «Тендем-Плюс» (Продавець) передало у власність ПП «АІС-Групп» (Покупцю) нежитлову будівлю, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, що знаходиться за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Леваневського, будинок 26-а, зі сплатою Покупцем за нього обговорену грошову суму. Вказана нежитлова будівля, магазин, розташована на земельній ділянці площею 0,3940 га, цільове призначення: 12.08 – для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки: для обслуговування ангарів та ремонтних майстерень, кадастровий номер 7110800000:04:003:0614, що перебуває у приватній власності Продавця.
Сторони домовились, що в день укладення цього договору буде укладено договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки.
Вказана нежитлова будівля, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою «А-1», з ґанком з козирком «а», має загальну площу 3234,7 м2, до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І.
Відчужувана нежитлова будівля, магазин належала Продавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, магазину, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1666.
Реєстрація права власності на ім`я ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на вищевказану нежитлову будівлю, магазин, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 28 грудня 2019 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М., номер запису про право власності: 34937073, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 114989171108, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №284168601 від 11 листопада 2021 року.
Продаж нежитлової будівлі, магазину, за домовленістю сторін вчиняється за 220 833,04 грн, які Покупець зобов`язується сплатити Продавцю, шляхом перерахунку з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця протягом 1 (одного) місяця, тобто до 11 грудня 2021 року.
Передача нежитлової будівлі, магазину, Покупцю за цим договором оформляється Актом приймання – передачі нежитлової будівлі, магазину, що складається протягом одного календарного дня з моменту проведення остаточного розрахунку за цим договором, скріплюється підписами учасників правочину та печатками Продавця і Покупця. Факт повного розрахунку має бути підтверджено відповідною заявою Продавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій має бути засвідчено у нотаріальному порядку.
Згідно довідки про балансову вартість основних засобів № 43 від 01 листопада 2021 року, виданої ПП «Фірма «Тендем-Плюс», балансова вартість відчужуваної нежитлової будівлі, магазину оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, станом на 31 жовтня 2021 року складає 220 833,04 грн.
Даний договір 11.11.2021 був посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1858.
В цей же день, 11.11.2021, право власності ПП «АІС-Групп» на нежитлову будівлю, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою «А-1», з ґанком з козирком «а» загальною площею 3234,7 м2, до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, розташовану за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Леваневського, будинок 26-а на земельній ділянці площею 0,3940 га, кадастровий номер 7110800000:04:003:0614, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 114989171108, номер відомостей про речове право 44988349).
Наявні в матеріалах справи платіжні доручення № 42 від 14.01.2022, № 81 від 26.04.2022 та № 115 від 26.07.2022 на загальну суму 290 000,00 грн дають можливість встановити факт здійснення оплати за вказаним договором в сумі 220 833,04 грн, оскільки у призначенні платежу вказано: «Оплата за нерухоме майно зг. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 року, ПДВ -0 грн».
11 листопада 2021 року між ПП «Фірма «Тендем-Плюс» в особі директора ОСОБА_6 та ПП «АІС-Групп» в особі директора Семененка А.С. був укладений договір купівлі – продажу земельної ділянки, згідно з умовами якого ПП «Фірма «Тендем-Плюс» (Продавець) передало у власність ПП «АІС-Групп» (Покупцю) земельну ділянку площею 0,0848 га, цільове призначення: 12.08 – для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки: для виробничих потреб, кадастровий номер 7110800000:04:003:0837, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 (один) в місті Умань Черкаської області із зобов`язанням сплатити за неї обумовлену грошову суму.
Вказана земельна ділянка належала Продавцю на підставі договору купівлі – продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1660.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельку ділянку, виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області 21 жовтня 2021 року, номер витягу НВ-0007887112021, площа земельної ділянки 0,0848 га, у тому числі за земельними угіддями: під проїздами, проходами та площадками - 0,0848 га.
Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 19 563,54 грн, які Покупець зобов`язується сплатити Продавцю, шляхом перерахунку з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця протягом 1 (одного) місяця, тобто до 11 грудня 2021 року.
Передача земельної ділянки Покупцю за цим договором оформляється Актом приймання – передачі земельної ділянки, що складається протягом одного календарного дня з моменту проведення остаточного розрахунку за цим договором, скріплюється підписами учасників правочину та печатками Продавця і Покупця. Факт повного розрахунку має бути підтверджено відповідною заявою Продавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій має бути засвідчено у нотаріальному порядку.
Згідно довідки про балансову вартість основних засобів № 41 від 01 листопада 2021 року, виданої ПП «Фірма «Тендем-Плюс», балансова вартість відчужуваної земельної ділянки станом на 31 жовтня 2021 року складає 19 563,54 грн.
Даний договір 11.11.2021 був посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1862.
В цей же день, 11.11.2021, право власності ПП «АІС-Групп» на земельну ділянку площею 0,0848 га, кадастровий номер 7110800000:04:003:0837, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 в місті Умань Черкаської області, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138696271108, номер відомостей про речове право 44990071).
Платіжним дорученням від 15.12.2021 №32 ПП «АІС-Групп» сплатило на користь ПП «Фірма «Тендем-Плюс» 19 563,54 грн з призначенням платежу: «Оплата за нерухоме майно зг. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 року, ПДВ -0 грн».
11 листопада 2021 року між ПП «Фірма «Тендем-Плюс» в особі директора ОСОБА_6 та ПП «АІС-Групп» в особі директора Семененка А.С. був укладений договір купівлі – продажу земельної ділянки, згідно з умовами якого ПП «Фірма «Тендем-Плюс» (Продавець) передало у власність ПП «АІС-Групп» (Покупцю) земельну ділянку площею 0,0888 га, цільове призначення: 12.08 – для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки: для виробничих потреб, кадастровий номер 7110800000:04:003:0838, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 (один) в місті Умань Черкаської області із зобов`язанням сплатити за неї обумовлену грошову суму.
Вказана земельна ділянка належала Продавцю на підставі договору купівлі – продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1662.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельку ділянку, виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області 21 жовтня 2021 року, номер витягу НВ-0007887312021, площа земельної ділянки 0,0888 га, у тому числі за земельними угіддями: землі під будівлями та спорудами промислових підприємств - 0,0888 га.
Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 20 486,35 грн, які Покупець зобов`язується сплатити Продавцю, шляхом перерахунку з поточного рахунку Покупця на поточний рахунок Продавця протягом 1 (одного) місяця, тобто до 11 грудня 2021 року.
Передача земельної ділянки Покупцю за цим договором оформляється Актом приймання – передачі земельної ділянки, що складається протягом одного календарного дня з моменту проведення остаточного розрахунку за цим договором, скріплюється підписами учасників правочину та печатками Продавця і Покупця. Факт повного розрахунку має бути підтверджено відповідною заявою Продавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій має бути засвідчено у нотаріальному порядку.
Згідно довідки про балансову вартість основних засобів № 40 від 01 листопада 2021 року, виданої ПП «Фірма «Тендем-Плюс», балансова вартість відчужуваної земельної ділянки станом на 31 жовтня 2021 року складає 20 486,35 грн.
Даний договір 11.11.2021 був посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1864.
В цей же день, 11.11.2021, право власності ПП «АІС-Групп» на земельну ділянку площею 0,0888 га, кадастровий номер 7110800000:04:003:0838, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 в місті Умань Черкаської області, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137883271108, номер відомостей про речове право 44990859).
Платіжним дорученням від 15.12.2021 № 31 ПП «АІС-Групп» сплатило на користь ПП «Фірма «Тендем-Плюс» 20 486,35 грн з призначенням платежу: «Оплата за нерухоме майно зг. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 року, ПДВ -0 грн».
01 грудня 2021 року між ПП «Фірма «Тендем-Плюс» в особі директора ОСОБА_6 та ПП «АІС-Групп» в особі директора Семененка А.С. був укладений договір купівлі – продажу земельної ділянки, згідно з умовами якого ПП «Фірма «Тендем-Плюс» (Продавець) за визначену сторонами плату передало у власність ПП «АІС-Групп» (Покупцю) земельну ділянку площею 0,0070 га, цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель та споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій; вид використання земельної ділянки: для виробничих потреб, кадастровий номер 7110800000:04:003:0836, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 (один) в місті Умань Черкаської області.
Вказана земельна ділянка належала Продавцю на підставі договору купівлі – продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1672.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельку ділянку № НВ-0007887042021 від 21 жовтня 2021 року відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки встановлених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановлю Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, не зареєстровано.
Експлікація земельних угідь відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: капітальна одноповерхова – 0,0070 га.
Продаж земельної ділянки вчиняється за 1 614,91 грн, які Покупець зобов`язується перерахувати на розрахунковий рахунок Продавця протягом одного місяця з дня укладення цього Договору.
Оціночна вартість цієї земельної ділянки становить 1 926,00 грн згідно висновку експерта, виконаного ФО-П Бондар Д.М. 08 листопада 2021 року.
Підписання сторонами договору є свідченням їх згоди на його укладення саме на умовах передбачених в ньому, а також про те, що розрахунок між сторонами буде проведений протягом одного місяця з дня укладення цього договору в повному обсязі, та про відсутність будь-яких матеріальних та фінансових претензій один до одного.
Продавець зобов`язався, зокрема, передати Покупцеві земельну ділянку у строк, що не перевищує одного робочого дня з моменту підписання сторонами цього договору.
Сторони зобов`язалися укласти Акт прийому-передачі земельної ділянки протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору.
Даний договір 01.12.2021 був посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2204.
В цей же день, 01.12.2021, право власності ПП «АІС-Групп» на земельну ділянку площею 0,0070 га, кадастровий номер 7110800000:04:003:0836, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 в місті Умань Черкаської області, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 133783371243, номер відомостей про речове право 45380378).
В матеріалах справи відсутні докази вчинення Покупцем оплати за договором купівлі – продажу земельної ділянки від 01.12.2021 в сумі 1 614,91 грн, оскільки наявні в матеріалах справи платіжні доручення № 31 та № 32 від 15.12.2021, № 42 від 14.01.2022, № 81 від 26.04.2022 та № 115 від 26.07.2022 на загальну суму 330 049,89 грн не дають можливість встановити факт здійснення оплати за вказаним договором (з огляду на те, що у призначенні платежу вказано: «Оплата за нерухоме майно зг. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 року, ПДВ -0 грн»; натомість спірний правочин № 2204 був вчинений 01.12.2021).
Постановою Касаційного адміністративного суду від 22.06.2022 касаційну скаргу ПП «Фірма «Тендем-Плюс» задоволено; постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі № 580/2615/21 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В результаті нового апеляційного розгляду справи Шостим апеляційним адміністративним судом 24.08.2022 було прийнято постанову якою апеляційну скаргу ПП «Фірма «Тендем – Плюс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року по справі № 580/2615/21 залишено без задоволення; рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року залишено без змін.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду від 21.10.2022 касаційну скаргу ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.08.2022 у справі № 580/2615/21 повернуто особі, яка її подала.
Рішенням власників Приватного підприємства «Фірма «Тендем-Плюс» від 30.05.2023 № 30/05/2023, зокрема:
- виведено зі складу власників ОСОБА_1 (50% статутного капіталу підприємства, що в грошовому еквіваленті становить 1 000 049,50 грн) та ОСОБА_6 (50% статутного капіталу підприємства, що в грошовому еквіваленті становить 1 000 049,50 грн), на підставі договорів купівлі – продажу корпоративних прав та обов`язків на управління підприємством від 30.05.2023, та передано їх частки разом у розмірі 100% статутного капіталу підприємства, що в грошовому еквіваленті становить 2 000 099 грн, на користь ОСОБА_7 ;
- змінено назву підприємства на Приватне підприємство «Діджитал Екотехнології-90»;
- змінено місцезнаходження підприємства та затверджено його за адресою: 15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16;
- звільнено з посади директора підприємства ОСОБА_6 ;
- призначено на посаду директора підприємства ОСОБА_7 з 31.05.2023.
01 червня 2023 року була проведена державна реєстрація змін до відомостей про ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ - ПЛЮС» (номер реєстраційної дії 1000651070014037687): зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою; зміна видів економічної діяльності юридичної особи; зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника; зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміна місцезнаходження юридичної особи; зміна найменування юридичної особи (повного та/або скороченого); зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміна установчих документів; зміна фізичних осіб або зміна відомостей про фізичних осіб – платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: найменування юридичної особи: ПП «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ-90»; місцезнаходження юридичної особи: 15563, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, село Количівка, вул. Дружби, будинок 16; Засновник: ОСОБА_8 , АДРЕСА_4 ; розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) (грн.): 2 000 099,00. Керівник: МЕРЗЛЯКОВ РУСЛАН ПЕТРОВИЧ.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 620/9286/23 задоволено позов Головного управління ДПС України у Черкаській області до ПП «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ-90» про стягнення коштів; присуджено до стягнення в дохід бюджету з рахунків ПП «ДІДЖИТАЛ ЕКОТЕХНОЛОГІЇ-90» (код ЄДРПОУ 30424562) в банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, кошти у сумі 11 211 740,55 грн для погашення податкового боргу.
Даним судовим рішенням встановлено, що «ПП «Діджитал Екотехнології-90» на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом по наступним податкам:
1) адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 220 255,00 грн, згідно наступних документів:
-акту про результати фактичної перевірки № 1974/23-00-09-0122/30424562 від 19.03.2021 та податкового повідомлення-рішення № 2858/23000901 від 14.04.2021 по строку сплати 25.08.2022 у сумі 220 000,00 грн;
-акту про результати фактичної перевірки № 1974/23-00-09-0122/30424562 від 19.03.2021 та податкового повідомлення-рішення № 2860/23000901 від 14.04.2021 по строку сплати 25.08.2022 у сумі 1020,00 грн (з урахуванням сплати 765,00 грн суми недоїмки становить 765,00 грн).
2) штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 10 963 441,87 грн згідно наступних документів:
-акту про результати фактичної перевірки № 1974/23-00-09-0122/30424562 від 19.03.2021 та податкового повідомлення-рішення № 2857/23000901 від 14.04.2021 по строку сплати 25.08.2022 у сумі 10 964 000, 00 грн (з урахуванням сплати 558,13 грн сума недоїмки становить 10 963 441,87 грн).
3) з податку на додану вартість у сумі 28 043,68 грн, що виник згідно наступних документів:
-уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість № 9040119034 за 01.10.2022 по строку сплати 02.03.2023 у сумі 78354,00 грн (з урахуванням сплати 72 040,22 грн сума недоїмки становить 6313,78 грн);
-уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість № 9040185172 за 01.08.2022 по строку сплати 03.03.2023 у сумі 6782,00 грн;
-акту про результати камеральної перевірки № 618/23-00-04-03-04/30424562 від 19.01.2023 та податкового повідомлення-рішення №0016400403 від 24.02.2023 по строку сплати 31.03.2023 у сумі 14 947,90 грн.
Станом на день звернення до суду вказана заборгованість є непогашеною.
У зв`язку з несплатою відповідачем суми грошового зобов`язання, контролюючим органом направлено за податковою адресою відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 05.04.2023 № 000720-1306-2300 на суму 11 211 740,55 грн, яку направлено відповідачу.
Вказаний борг не був погашений відповідачем у добровільному порядку, що обумовило Головне управління ДПС у Черкаській області на звернення до суду з даним позовом.
Виходячи із системного аналізу положень ПК України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що грошові зобов`язання у сумі 11 211 740,55 грн є узгодженими та не сплачені відповідачем у встановлений строк, щодо їх розміру не подано відзиву на позов, як і не надано доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне:
предметом судового розгляду стали вчинені між сторонами справи більш ніж за 3 роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «Діджитал Екотехнології-90» оспорювані правочини: договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, магазину від 11.11.2021, два договори купівлі – продажу земельної ділянки від 11.11.2021 та договір купівлі – продажу земельної ділянки від 01.12.2021.
Правила та підстави недійсності правочинів регламентовані положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України, який був чинний на дату укладення оспорюваного правочину).
Зокрема, статтею 215 ЦК України встановлені загальні вимоги щодо недійсності правочину, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Водночас, крім наведених в статті 215 ЦК України загальних вимог щодо недійсності правочину, спеціальними нормами в окремих сферах передбачено, що правочини про відчуження, обтяження активів або прийняття зобов`язань особою, вчинені особою з метою уникнення виконання іншого майнового зобов`язання цієї особи або з метою унеможливити задоволення вимоги стягувача за рахунок майна, є за певних умов нікчемними (частина третя статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») або можуть бути визнані недійсними (частина перша статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ), частина четверта статті 9 Закону України «Про виконавче провадження»).
Так, інститут визнання недійсними правочинів боржника у справі про банкрутство врегульований положеннями статті 42 чинного КУзПБ, частина перша якої визначає підстави, за яких господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів.
Крім цього, підстави для недійсності у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора правочинів, вчинених боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, також визначені частиною другою цієї статті КУзПБ.
Тож законодавство з питань банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, які застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, що врегульований законодавством про банкрутство.
На відміну від вимог Цивільного кодексу України законодавство про банкрутство (стаття 42 КУзПБ) не визначає вимоги до укладеного правочину, однак врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків («сумнівного», «підозрілого» періоду, протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб, які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.
При цьому, стаття 42 КУзПБ імперативно визначає, що таким «підозрілим» періодом є три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.
Оскільки оспорювані правочини були укладені між сторонами більш ніж за 3 роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «Діджитал Екотехнології-90», вони не можуть бути визнані недійсними з підстав, передбачених ст. 42 КУзПБ.
В позовній заяві позивач в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Ю.С. просив суд продовжити в межах провадження у справі про банкрутство ПП «Діджитал Екотехнології-90», в порядку п. 16 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, строк звернення про визнання недійсними оспорюваних правочинів, вчинених боржником в строк більше 3-х років, що передував відкриттю провадження у справі про банкрутство ПП «Діджитал Екотехнології-90».
Дане клопотання мотивоване тим, що оспорювані правочини були укладені у період більше трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, але трирічний строк з моменту укладення правочинів станом на 11.11.2024 припадав на період дії воєнного стану.
При цьому, позивач звертає увагу суду, що органи управління боржника всупереч ч. 6 ст. 34 КУзПБ у місячний строк з моменту виникнення неплатоспроможності не звернулися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, у зв`язку з чим провадження у справі про банкрутство було відкрито лише 24.12.2024 за заявою кредитора ГУ ДПС у Чернігівській області в період дії воєнного стану, хоча неплатоспроможність боржника фактично настала в 2021 році.
Також, боржником було вчинено ряд недобросовісних дій для маскування реальних намірів та з метою уникнення юридичної відповідальності за несплату податкового боргу шляхом зміни назви підприємства боржника, виведення активів на підконтрольні підприємства, перереєстрацію підприємства в інший регіон на підставну особу, зареєстровану на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Донецьк.
В результаті зміни місця реєстрації боржника відбулась зміна кредитора боржника з Головного управління ДПС у Черкаській області на Головне управління ДПС у Чернігівській області, що також ускладнювалось додатковими бюрократичними процедурами передачі матеріалів облікових справ та обставинами введення в державі воєнного стану, зважаючи на перебування Чернігівської області у зоні ведення активних бойових дій, що також об`єктивно перешкоджало зверненню кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство раніше.
На думку ліквідатора банкрута, звернення ним в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними оспорюваних правочинів та з клопотанням про продовження строку звернення у межах провадження у справі про банкрутство з відповідним позовом, є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.
Згідно абз. 5 п. 16 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд, зокрема, за клопотанням арбітражного керуючого чи з власної ініціативи може продовжити строки звернення у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником.
За змістом ст. 256 ЦК України, строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу є позовною давністю.
Таким чином, абз. 5 п. 16 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ надає можливість господарському суду продовжити позовну давність для звернення позивача з позовом про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, а не збільшує «підозрілий» період, встановлений ст. 42 КУзПБ, як помилково вважає позивач.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання недійсними оспорюваних правочинів з підстав, встановлених ст. 42 КУзПБ, задоволенню не підлягають.
Водночас, з урахуванням усталеної правової позиції Верховного Суду викладеної, зокрема, у постановах від 28.10.2021 у справі № 911/1012/13, від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, визначення законодавством спеціальних підстав для недійсності правочину, вчиненого боржником, не виключає можливості для оспорення такого правочину за зверненням зацікавлених осіб (арбітражного керуючого або кредитора) з позовами про захист майнових прав та інтересів за загальних підстав, передбачених нормами ЦК України чи інших законів, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, відповідно до якої позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) і послатися на спеціальну норму, що передбачає визнання правочину недійсним.
Велика Палата Верховного Суду у своїй практиці допускає кваліфікацію правочину як фраудаторного, зокрема, як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та зловживаючи правом (статті 3, 13 ЦК України) і така практика є усталеною.
Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України.
У цьому Рішенні вказано: «Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку.
Здійснюючи право власності, зокрема шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними.
У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».
Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили.
Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:
- особа (особи) «використала / використали право на зло»;
- наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах із цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати);
- враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Правочин, що вчиняється з метою завдати шкоди кредитору і який досягає цієї мети, є фраудаторним.
Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір.
Такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним.
Проте у силу гнучкості та різноманіття цивільних правовідносин вичерпний та закритий перелік обставин, за яких той чи інший правочин слід вважати фраудаторним, відсутній.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц дійшла висновку, що Верховний Суд вже неодноразово застосовував принцип добросовісності та конструкцію недопустимості зловживання цивільними правами для забезпечення прав та інтересів кредитора.
Цивільно – правовий договір (зокрема й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (зокрема вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладають договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц також наголосила, що за змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.
У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним. Він може бути як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.
Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент (контрагенти), з яким (якими) боржник учиняє оспорюваний договір; ціна договору (ринкова / неринкова), наявність / відсутність оплати ціни договору контрагентом боржника; дотримання процедури (черговості) при виконанні зобов`язань, якщо така процедура визначена законом імперативно. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16 (пункт 155).
Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення, зокрема, унеможливлюється звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна.
Отже, можна дійти висновку, що нормативна підстава для кваліфікації правочину як фраудаторного і визнання його недійсним за статтями 3, 13 ЦК України (всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом) є достатньою.

Щодо моменту укладення оспорюваних договорів:
як вбачається із матеріалів даної справи, 14.04.2021 ГУ ДПС у Черкаській області були прийняті податкові повідомлення – рішення про застосування штрафних санкцій до ПП «Фірма «Тендем-Плюс»: № 2857/23000901 в розмірі 10 964 000,00 грн, № 2858/23000901 в розмірі 220 000,00 грн, № 2859/23000901 в розмірі 26 000,00 грн, № 2860/23000901 в розмірі 1 020 грн.
Згідно п. 56.1, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (в редакції на момент прийняття даних податкових повідомлень-рішень, далі – ПК України), рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У відповідності з п. 57.3 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
За змістом п.п. 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;
податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Враховуючи вищевикладені положення податкового законодавства та зміст рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 і постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 по справі № 580/2615/21, з 11.11.2021 у ПП «Фірма «Тендем-Плюс» виникло зобов`язання самостійно погасити нараховану ГУ ДПС у Черкаській області суму грошового зобов`язання в розмірі 11 185 020,00 грн протягом 10 робочих днів.
Натомість, замість виконання визначеного законом обов`язку щодо сплати узгоджених податкових зобов`язань до Державного бюджету України, ПП «Фірма «Тендем-Плюс» 11.11.2021 та 01.12.2021 відчужило ПП «АІС-Групп» ліквідне майно, а саме: нежитлову будівлю, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, під літерою «А-1», з ґанком з козирком «а», до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, загальною площею 3234,7 м2; земельні ділянки з кадастровими номерами 7110800000:04:003:0837 площею 0,0848 га, 7110800000:04:003:0838 площею 0,0888 га та 7110800000:04:003:0836, площею 0,0070 га.
Заперечення відповідача щодо відсутності у позивача на момент укладення оспорюваних правочинів будь – яких зобов`язань перед бюджетом у зв`язку з відсутністю рішення суду про стягнення боргу не приймається судом до уваги, оскільки для застосування конструкції фраудаторного правочину важливо, щоб кредитору належало суб`єктивне цивільне право (зокрема, право вимоги). Верховний Суд неодноразово аналізував поняття фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису. Тому для застосування вказаного поняття необов`язково щоб існувало судове рішення про стягнення, зокрема, боргу чи був розпочатий судовий процес про стягнення боргу. Необхідно, щоб той чи інший правочин вчинявся на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) чи зменшення обсягу майна боржника (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 159/5846/23, від 30 липня 2025 року у справі № 766/2529/24).
У п. 6.23, 6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 904/1693/19 вказано, що аналіз наведених вище приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень ПК України, дає змогу дійти висновку про те, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються.
Однак неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів статті 23 Закону № 2343-XII.
В даній справі судом встановлено, що на момент укладення оспорюваних правочинів у позивача вже існував обов`язок по сплаті до бюджету коштів в розмірі 11 185 020,00 грн.
Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 по справі № 580/2615/21 була скасована Верховним Судом, оскільки на момент укладення оспорюваних правочинів вона була чинною і в день її прийняття судом апеляційної інстанції закінчилась процедура судового оскарження ПП «Фірма «Тендем-Плюс» рішень ГУ ДПС в Черкаській області, внаслідок чого нараховане контролюючим органом податкове зобов`язання стало узгодженим і у позивача виник обов`язок щодо його сплати до бюджету.
Крім того суд враховує, що постановою Касаційного адміністративного суду від 22.06.2022 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року по справі № 580/2615/21 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В результаті нового апеляційного розгляду справи Шостим апеляційним адміністративним судом 24.08.2022 було прийнято постанову якою апеляційну скаргу ПП «Фірма «Тендем – Плюс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року по справі № 580/2615/21 залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року залишено без змін.
Отже, фактично прийняті 14.04.2021 ГУ ДПС у Черкаській області податкові повідомлення – рішення про застосування штрафних санкцій до ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на загальну суму 11 211 020,00 грн залишились чинними.

Щодо контрагенту, з яким боржник учинив оспорювані правочини:
на момент укладення оспорюваних правочинів засновниками ПП «Фірма «Тендем-Плюс» були ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Керівником був ОСОБА_6 (витяг від 01.12.2021 за кодом 6761695501, том 1, а.с. 36 – 38).
На цей же момент засновниками ПП «АІС-Групп» були ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Керівником був ОСОБА_2 (витяг від 01.12.2021 за кодом 473195387070, том 1, а.с. 34 – 35).
При цьому, згідно наданих на вимогу суду Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України копій актових записів про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 06.01.1983 № 28 та від 07.02.1996 № 4, ці особи є рідними братами.
За змістом п.п. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції на момент укладення оспорюваних правочинів), пов`язані особи – юридичні та/або фізичні особи, та/або утворення без статусу юридичної особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв, зокрема:
а) для юридичних осіб:
одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 25 і більше відсотків (крім міжнародних фінансових організацій, які відповідно до міжнародних договорів України наділені привілеями та імунітетами, та суб`єктів господарювання, власником істотної участі у розмірі 75 і більше відсотків у яких є такі міжнародні фінансові організації);
одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 25 і більше відсотків;
одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) одноособових виконавчих органів кожної такої юридичної особи;
одноособові виконавчі органи таких юридичних осіб призначені (обрані) за рішенням однієї і тієї самої особи (власника або уповноваженого ним органу);
кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа; 
б) для фізичної особи та юридичної особи:
фізична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи у розмірі 25 і більше відсотків;
фізична особа має право призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган такої юридичної особи або призначати (обирати) не менш як 50 відсотків складу її колегіального виконавчого органу або наглядової ради;
фізична особа здійснює повноваження одноособового виконавчого органу в такій юридичній особі;
фізична особа має повноваження на призначення (обрання) одноособового виконавчого органу такої юридичної особи або на призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу її колегіального виконавчого органу або наглядової ради;
фізична особа є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи;
в) для фізичних осіб - чоловік (дружина), батьки (у тому числі усиновлювачі), діти (повнолітні/неповнолітні, у тому числі усиновлені), повнорідні та неповнорідні брати і сестри, опікун, піклувальник, дитина, над якою встановлено опіку чи піклування.
Усі корпоративні права, які належать (безпосередньо та/або опосередковано) юридичній особі в іншій юридичній особі, є сумою часток корпоративних прав, які:
безпосередньо належать такій юридичній особі в іншій юридичній особі;
належать будь-якій із пов`язаних сторін такої юридичної особи в іншій юридичній особі.
Для цілей визначення, чи володіє фізична особа безпосередньо та/або опосередковано корпоративними правами у розмірі 25 і більше відсотків у юридичній особі, усі корпоративні права, які належать (безпосередньо та/або опосередковано) фізичній особі, є сумою часток корпоративних прав, які:
безпосередньо та/або опосередковано належать такій фізичній особі в юридичній особі через володіння корпоративними правами;
належать будь-яким пов`язаним особам такої фізичної особи у зазначеній юридичній особі (без врахування осіб, пов`язаних з такою фізичною особою через пряме та/або опосередковане володіння корпоративними правами).
Якщо фізична особа визнається пов`язаною з іншими особами відповідно до підпункту 14.1.159 цього пункту, такі особи визнаються пов`язаними між собою.
Розмір частки володіння корпоративними правами розраховується у разі:
опосередкованого володіння (в одному ланцюгу) - шляхом множення часток володіння корпоративними правами;
володіння через кілька ланцюгів - шляхом підсумовування часток володіння корпоративними правами в кожному ланцюгу.
У разі коли частка володіння корпоративними правами кожної особи в наступній юридичній особі в ланцюгу становить 20 і більше відсотків, усі особи такого ланцюга є пов`язаними (незалежно від результатів множення).
За таких обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пов`язаними особами, оскільки являються повнорідними братами.
На момент укладення оспорюваних правочинів:
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були пов`язаними з ПП «Фірма «Тендем-Плюс» особами, оскільки безпосередньо володіли корпоративними правами цієї юридичної особи у розмірі 50 відсотків і були кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) цієї юридичної особи. Крім того, ОСОБА_6 здійснював повноваження одноособового виконавчого органу в такій юридичній особі.
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були пов`язаними з ПП «АІС-Групп» особами, оскільки безпосередньо володіли корпоративними правами цієї юридичної особи у розмірі 50 відсотків і були кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) цієї юридичної особи. Крім того, ОСОБА_2 здійснював повноваження одноособового виконавчого органу в такій юридичній особі.
ПП «Фірма «Тендем-Плюс» і ПП «АІС-Групп» були пов`язаними особами, оскільки: опосередковано (через пов`язаних осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) володіли корпоративними правами в обох підприємствах у розмірі 50 відсотків; ОСОБА_6 безпосередньо та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 опосередковано (через один одного) володіли корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 50 відсотків.
Отже, оспорювані правочини були укладені між пов`язаними особами.

Щодо ціни договору:
згідно з умовами оспорюваного правочину (договір купівлі – продажу нежитлової будівлі, магазину від 11.11.2021 (зареєстрований в реєстрі за № 1858)) продаж нежитлової будівлі, магазину за домовленістю сторін вчиняється за 220 833,04 грн (за балансовою вартістю відчужуваної нежитлової будівлі, магазину оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями станом на 31 жовтня 2021 року);
згідно з умовами оспорюваного правочину (договір купівлі – продажу земельної ділянки від 11.11.2021 (зареєстрований в реєстрі за № 1862)) продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 19 563,54 грн (за балансовою вартістю відчужуваної земельної ділянки станом на 31 жовтня 2021 року);
згідно з умовами оспорюваного правочину (договір купівлі – продажу земельної ділянки від 11.11.2021 (зареєстрований в реєстрі за № 1864)) продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 20 486,35 грн (за балансовою вартістю відчужуваної земельної ділянки станом на 31 жовтня 2021 року);
згідно з умовами оспорюваного правочину (договір купівлі – продажу земельної ділянки від 01.12.2021 (зареєстрований в реєстрі за № 2204)) продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 1 614,91 грн (при цьому, згідно з висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеним фізичною особою-підприємцем Бондарем Дмитром Миколайовичем, загальна вартість відповідної земельної ділянки становить 1 926,00 грн).
Як вже було вказано вище, грошові кошти були сплачені ПП «АІС-Групп» на рахунок ПП «Фірма «Тендем-Плюс» за спірними правочинами № 1858, 1862 та 1864.
Щодо оплати спірного правочину № 2204, то в матеріалах справи відсутні докази перерахування грошових коштів в сумі 1 614,91 грн (наявні в матеріалах справи платіжні доручення № 31 та № 32 від 15.12.2021, № 42 від 14.01.2022, № 81 від 26.04.2022 та № 115 від 26.07.2022 на загальну суму 330 049,89 грн не можуть бути такими доказами, оскільки у призначенні платежу містять вказівку про те, що: «Оплата за нерухоме майно зг. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 року, ПДВ -0 грн»; натомість спірний правочин № 2204 був вчинений 01.12.2021).
В той же час, відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що:
1) нежитлова будівля, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями належала ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на підставі договору купівлі – продажу нежитлової будівлі, магазину, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1666.
Згідно з умовами цього договору ПП «Фірма «Тендем-Плюс» придбало нежитлову будівлю, магазин у ТОВ «Круїз – Авто» за 300 000,00 грн.
Отже, ПП «Фірма «Тендем-Плюс» відчужило нежитлову будівлю, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями без одержання прибутку. В той же час сукупний індекс інфляції за період з січня 2020 року по жовтень 2021 року склав 113,91%.
Таким чином, оспорюваний правочин № 1858 був укладений за відсутності розумної економічної мети для ПП «Фірма «Тендем-Плюс».
2) земельна ділянка з кадастровим номером 7110800000:04:003:0837 площею 0,0848 га належала ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на підставі договору купівлі – продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1660.
Згідно з умовами цього договору ПП «Фірма «Тендем-Плюс» придбало земельну ділянку у ТОВ «Круїз – Авто» також за 19 563,54 грн.
Отже, ПП «Фірма «Тендем-Плюс» відчужило земельну ділянку без одержання прибутку. В той же час сукупний індекс інфляції за період з січня 2020 року по жовтень 2021 року склав 113,91%.
Таким чином, оспорюваний правочин № 1862 був укладений за відсутності розумної економічної мети для ПП «Фірма «Тендем-Плюс».
3) земельна ділянка з кадастровим номером 7110800000:04:003:0838 площею 0,0888 га належала ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на підставі договору купівлі – продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1662.
Згідно з умовами цього договору ПП «Фірма «Тендем-Плюс» придбало земельну ділянку у ТОВ «Круїз – Авто» також за 20 486,35 грн.
Отже, ПП «Фірма «Тендем-Плюс» відчужило земельну ділянку без одержання прибутку. В той же час сукупний індекс інфляції за період з січня 2020 року по жовтень 2021 року склав 113,91%.
Таким чином, оспорюваний правочин № 1864 був укладений за відсутності розумної економічної мети для ПП «Фірма «Тендем-Плюс».
4) земельна ділянка з кадастровим номером 7110800000:04:003:0836 площею 0,0070 га належала ПП «Фірма «Тендем-Плюс» на підставі договору купівлі – продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 28 грудня 2019 року за реєстровим № 1672.
В матеріалах справи відсутній примірник договору № 1672, а тому відсутні можливість встановити вартість придбаної ПП «Фірма «Тендем-Плюс» земельної ділянки у ТОВ «Круїз – Авто».
Разом з тим, з наявного в матеріалах справи договору № 2204 вбачається, що земельна ділянка була реалізована за ціною 1 614,91 грн, що є меншою ринкової вартості землі, яка згідно з висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки становить 1 926,00 грн.
Таким чином, оспорюваний правочин № 2204 був укладений за відсутності розумної економічної мети для ПП «Фірма «Тендем-Плюс».

Щодо наслідків укладення оспорюваних правочинів:
ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.12.2024 було відкрито провадження у справі про банкрутство ПП «Діджитал Екотехнології-90»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Вихор Ю.С.
Постановляючи дану ухвалу господарським судом було встановлено, що «рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.10.2023 у справі № 620/9286/23 присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» податковий борг на загальну суму 11 211 740,55 грн.
Після ухвалення зазначеного вище рішення боржником зобов`язання перед бюджетом не виконані і станом на дату звернення до суду з даною заявою податковий борг становить 11 211 740,55 грн.
Відповідно до ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.
Пунктами 89.3, 89.8 ст. 89 Податкового кодексу України передбачається, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.
З метою забезпечення стягнення податкового органу він здійснив опис майна боржника у податкову заставу, за результатами чого складений Акт № 65/23-00-13-06-05 опису майна від 06.04.2023. 08.05.2023 за № 30510888 була проведена державна реєстрація обтяжень рухомого майна: вид обтяження – публічне обтяження, тип реєстрації – поточна, тип обтяження – податкова застава, об`єкт обтяження – майно платника податків згідно акта опису від 06.04.2023 № 65/23-00-13-06-05.
Також з метою забезпечення погашення боржником податкового боргу кредитором вживались заходи щодо виявлення майна боржника, яке могло би бути джерелом погашення податкового боргу, однак жодного майна виявлено не було, що підтверджується, зокрема, довідкою Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області (від 21.06.2023 № 14-Т/133-23), а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
За інформацією Територіального сервісного центру МВС № 7142 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (лист від 17.06.2023 № 31/23/42-757) за Приватним підприємством «Фірма «Тендем-Плюс» зареєстрований наступний транспортний засіб: ГАЗ 5312, 1987 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , дата реєстрації 14.09.2012.
Таким чином, кредитором були вчинені вичерпні дії, спрямовані на пошук майна боржника, яке могло би бути використане для погашення податкового боргу, та забезпечено здійснення всіх передбачених податковим законодавством заходів щодо стягнення заборгованості, однак остання залишилися не погашеною».
Постановою Господарського суду Чернігівської області від 20.03.2025 припинено процедуру розпорядження майном Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90»; визнано банкрутом Приватне підприємство «Діджитал Екотехнології-90»; відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Вихор Ю.С.
Даним судовим рішенням було встановлено, що «на виконання вимог суду арбітражним керуючим Вихор Ю.С., з метою забезпечення контролю за збереженням товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та інших активів підприємства, а також для достовірного визначення ліквідаційної маси, була проведена повна інвентаризація основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження.
Згідно Акту № 1 про проведення інвентаризації підприємства від 24.02.2025 інвентаризаційною комісією встановлено, що:
товарно-матеріальних цінностей на складах, у незавершеному виробництві та готовій продукції, а також відвантажених і тих, що перебувають у дорозі, грошових коштів у касі, цінних паперів, бланків суворої звітності, основних засобів, нерухомого майна, нерухомого майна, що являється предметом застави та перебуває в іпотеці, рухомого майна (зареєстровані за підприємством транспортні засоби ГАЗ 5312 1987 р.в. та марки ВАЗ 2107 2006 р.в. не виявлено), незавершених ремонтів основних засобів, нематеріальних активів, фінансових вкладень не виявлено;
сума кредиторської заборгованості становить 11 314 020,55 грн перед Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, а дебіторської – 0,00 грн;
будь-які інші активи у підприємства відсутні.
Згідно Звіряльної відомості результатів інвентаризації запасів, внаслідок проведеної інвентаризації фактичної наявності запасів встановлено їх відсутність.
Згідно Акту інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами станом на 24.02.2025, сума кредиторської заборгованості за даними бухгалтерського обліку становить 11 314 020,55 грн (кредитор – Головне управління ДПС у Чернігівській області).
Згідно Акту № 2 інвентаризації наявності грошових документів, бланків документів суворої звітності від 24 лютого 2025 року, при інвентаризації встановлено відсутність відповідних документів.
Згідно Акту інвентаризації розрахунків щодо відшкодування матеріальних збитків від 24 лютого 2025 року, заборгованість по відшкодуванню матеріальних збитків не виявлено.
Згідно Інвентаризаційного опису необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції), складеного 24 лютого 2025 року, будь-які активи підприємства не виявлено.
Згідно Інвентаризаційного опису матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання від 24 лютого 2025 року, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні відсутні.
Згідно Звіряльної відомості результатів інвентаризації необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції), складеної 24 лютого 2025 року, внаслідок проведеної інвентаризації фактичної наявності необоротних активів встановлено їх відсутність.
Згідно Протоколу від 24.02.2025 інвентаризаційної комісії, за даними інвентаризації встановлено в наявності:
балансова вартість необоротних активів загальною кількістю одиниць 0 (нуль) на суму (грн.) 00,00 грн.;
запасів загальною кількістю одиниць 0 (нуль) на суму (грн.) 00,00 грн.;
готівка у валюті (національній та іноземній) на суму (грн.) 00,00 грн.;
грошові кошти у валюті (національній та іноземній) на суму (грн.) 00,00 грн.;
грошових документів загальною кількістю одиниць 0 (нуль);
бланків документів суворої звітності на суму (грн.) 00,00 грн.;
балансова вартість фінансових інвестицій на суму (грн.) 00,00 грн.;
дебіторську заборгованість на загальну суму 0,00 грн., у т.ч., за якою минув строк позовної давності 00,00 грн.;
кредиторську заборгованість на загальну суму 11 314 020,5 грн., у т.ч., за якою минув строк позовної давності 00,00 грн.;
активи в дорозі (найменування активу) на суму 0,00 грн.;
рішення щодо заборгованості, за якою строк позовної давності минув, не виявлено;
рішення щодо готівки, грошових коштів, цінних паперів, грошових документів і бланків документів суворої звітності не виявлено.
Відсутність у боржника будь-яких активів підтверджується також довідками реєстраційних органів, а саме: від 08.01.2025 № Ц/1/983-25 Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, від 09.01.2025 № 10-Т/5-25 Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, від 09.01.2025 № 01-13-24/175 Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, від 15.01.2025 № 33-25-0.2-62/2-25п Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, від 08.01.2025 № 33-23-0.2-157/2-25 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, від 09.01.2025 № 50-41.2-048 Управління забезпечення реалізації повноважень у Черкаській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, від 07.01.2025 № 50-11.1-26 Управління забезпечення реалізації повноважень у Чернігівській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.
Факт відсутності будь-якого майна боржника підтверджується також наявними в матеріалах справи довідками реєструючих органів, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90», сформованою 26.02.2025.
За інформацією Територіального сервісного центру МВС № 7441 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (лист від 14.01.2025 № 31/33/7441-422-2025) відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 14.01.2025 за Приватним підприємствома «Діджитал Екотехнології-90» (код 30424562) зареєстровані наступні транспортні засоби: марки ГАЗ 5312 1987 р.в. та марки ВАЗ 2107 2006 р.в. При цьому, за повідомленням арбітражного керуючого Вихор Ю.С. фактичне місцезнаходження даних транспортних засобів невідоме.
За інформацією Департаменту сервісних послуг Державної інспекції архітектури та містобудування України (лист від 17.01.2025 № 248/03/18-25):
шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності, за параметром пошуку «замовник будівництва – Приватне підприємство «Діджитал Екотехнології-90» (ЄДРПОУ – 30424562)» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання станом на 17.01.2025 не виявлено;
шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності, за параметром пошуку «ЄДРПОУ – 30424562)» виявлено, що наявна інформація про такі документи:
зареєстровану Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 21.01.2021 за реєстраційним номером: ЧК101210116815, щодо об`єкта будівництва: «Будівництво приміщень для зберігання автотранспорту та запчастин», за адресою: Черкаська обл., Уманський район, Уманська територіальна громада, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, замовник – ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» (30424562);
зареєстроване Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Уманської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 13.07.2020 за реєстраційним номером: ЧК051200708240, щодо об`єкта будівництва: «Будівництво приміщень для зберігання автотранспорту та запчастин», за адресою: Черкаська обл., Уманський район, Уманська територіальна громада, м. Умань, вулиця Вокзальна, 1, замовник – ПП «ФІРМА «ТЕНДЕМ-ПЛЮС» (30424562).
Крім того, за інформацією арбітражного керуючого Вихор Ю.С.:
у державному реєстрі цивільних повітряних суден України, розміщеному на офіційному вебсайті Державної авіаційної служби України відомості щодо Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» як власника повітряних суден відсутні,
відповідно до інформації, що міститься на офіційному вебсайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку Приватне підприємство «Діджитал Екотехнології-90» не є власником цінних паперів,
відповідно до баз даних та інформаційно-довідкових систем щодо об`єктів промислової власності, які розміщені на офіційному веб-сайті Спеціалізованої інформаційної системи ДП «Укрпатент», об`єкти промислової власності за Приватним підприємством «Діджитал Екотехнології-90» не зареєстровані,
відповідно даних Державного суднового реєстру України та Суднової книги України розміщеної у відкритому доступі на сайті єдиного державного вебпорталу відкритих даних, за Приватним підприємством «Діджитал Екотехнології-90» морські та річкові судна не зареєстровані,
відповідно до результатів розгляду безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремлені підрозділи у Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» відсутні.
Додатково арбітражний керуючий Вихор Ю.С. повідомила суд про те, що у зв`язку з відсутністю боржника за місцезнаходженням та неможливістю отримати документи аналіз фінансового стану Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» не проводився, однак буде проведений у разі отримання від податкового органу копій річної фінансової звітності боржника за останні три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство.
Слід вказати, що комітет кредиторів прийняв рішення (протокол № 1 від 10.03.2025) схвалити звіт арбітражного керуючого-розпорядника майна ПП «Діджитал Екотехнології-90» без зауважень.
Враховуючи наведені вище обставини, господарський суд вважає, що наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредитора, що є підставою для визнання його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури».
Таким чином, внаслідок відчуження ПП «Фірма «Тендем-Плюс» за оспорюваними правочинами ліквідного майна у підприємства не залишилось матеріальних цінностей для задоволення вимог ГУ ДПС у Черкаській області на загальну суму 11 211 020,00 грн.
За таких обставин, враховуючи, що оспорювані правочини були укладені: після виникнення у ПП «Фірма «Тендем-Плюс» обов`язку по сплаті до бюджету коштів в розмірі 11 185 020,00 грн; між пов`язаними особами; за відсутності розумної економічної мети для ПП «Фірма «Тендем-Плюс», а також зважаючи, що внаслідок їх вчинення у підприємства не залишилось матеріальних цінностей для задоволення вимог кредитора, суд дійшов висновку, що вказані договори купівлі – продажу були укладені з метою вивести майно, на яке можна було звернути стягнення з власності боржника у власність пов`язаної з ним особи - ПП «АІС-Групп» на шкоду кредитору - ГУ ДПС у Черкаській області, тому вони є фраудаторними правочинами.

Щодо доводів позивача про вчинення правочинів у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною:
відповідно до частин першої та другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.
Відповідно до статті 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.
Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.
Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
У відповідності з ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (частини перша та третя статті 92 ЦК України).
Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (частина четверта статті 92 ЦК України).
Згідно з статтею 65 ГК України (чинного на момент укладення оспорюваних договорів), управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.
Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.
Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.
У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.
Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.
За пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. 
За частиною першою статті 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання.
Отже, за змістом частин першої, третьої та четвертої статті 92 ЦК України, частин першої – п`ятої статті 65 ГК України, пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у статті 237 ЦК України.
При цьому орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.
Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
За змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.
Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.
Наведеними вище положеннями статті 92 ЦК України та статті 65 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.
Отже, між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах, зокрема відповідальність представника за неналежне здійснення представництва.
Те, що наслідком визнання правочину недійсним за приписами статті 232 ЦК України, крім загальних наслідків, визначених статтею 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони солідарного відшкодування збитків, не звужує межі застосування частини першої статті 232 ЦК України лише до застосування до правовідносин на підставі договору, а є приведенням права довірителя відшкодовувати збитки у відповідність із відповідним законодавчим регулюванням представництва на підставі акта органу юридичної особи та представництва за законом.
Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 по справі № 911/2129/17.
В той же час, як вбачається із матеріалів даної справи, укладенню оспорюваних правочинів передувало прийняття Загальними зборами засновників як ПП «Фірма «Тендем-Плюс», так і ПП «АІС-Групп» 01.11.2021 відповідних рішень (том 1, а.с. 92-93, 112-113, 154-155, 213-214) про купівлю та продаж нежитлової будівлі, магазину та земельних ділянок.
За таких обставин, відсутні підстави стверджувати, що оспорювані правочини були вчинені у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, адже відчужене у такий спосіб майно не можна за загальним правилом вважати таким, що вибуло з володіння ПП «Фірма «Тендем-Плюс» (юридичної особи) без його волі. Хоча воля боржника при укладенні фраудаторного правочину обумовлена наявністю у нього неправомірної та недобросовісної мети, проте вона усвідомлено спрямована на виведення майна з володіння боржника, перехід прав на таке майно до інших (пов`язаних) осіб задля приховання його від кредиторів, убезпечення від включення до ліквідаційної маси боржника тощо. У зазначеному випадку власник свідомо порушує засади (принципи) цивільного законодавства та зловживає своїм правом шляхом відчуження майна на шкоду кредиторам, і його воля спрямована саме на це.

Згідно ст. 60, 61 КУзПБ, у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.
Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження:
приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;
виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;
проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;
виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;
формує ліквідаційну масу;
подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;
вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскільки під час розгляду даної справи суд дійшов висновку, що укладені між сторонами оспорювані правочини є фраудаторними правочинами, вони підлягають визнанню недійсними на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).
Загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів сформульовані в статті 216 ЦК України, в частині першій якої вказано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною (частина друга статті 216 ЦК України).
Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (частина третя цієї ж статті).
У постанові від 12.12.2018 у справі № 644/7422/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан. У цивілістичній науці та судовій практиці цей процес називають двосторонньою реституцією.
При цьому ЦК України не пов`язує можливість застосування наслідків недійсності правочину з добросовісністю сторін правочину, і добросовісність сторони до уваги не береться. Сторони зобов`язані повернути все отримане за недійсним правочином лише тому, що правочин визнано недійсним.
За змістом статті 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину (див. пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16).
У подальшому, застосовуючи статтю 216 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 66-70 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 зробила висновки, які узгоджуються з наведеними вище висновками про застосування вказаної норми.
Так, Велика Палата Верхового Суду вказала, що за змістом абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним з таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення status quo anteу фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).
За недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочином, залишається в його сторони. У разі неможливості здійснити реституцію в натурі, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, сторони зобов`язані відшкодувати вартість того, що одержали, за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України). Крім того, наслідком недійсності правочину є відшкодування за рахунок винної сторони другій стороні недійсного правочину або третій особі збитків і моральної шкоди, завданих у зв`язку із вчиненням недійсного правочину (частина друга статті 216 ЦК України).
Отже, ЦК України визначає такі загальні юридичні наслідки недійсності правочину: 1) основний - двостороння реституція - повернення сторін недійсного правочину до попереднього стану, тобто становища, яке існувало до його вчинення (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України); 2) додатковий - відшкодування збитків і моральної шкоди винною стороною на користь другої сторони недійсного правочину та третьої особи, якщо їх завдано у зв`язку із вчиненням такого правочину (частина друга статті 216 цього кодексу). Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою статті 216 ЦК України, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (частина третя статті 216 ЦК України).
В постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 Велика Палата Верховного Суду підтвердила правильність своїх висновків, викладених у пунктах 66-70 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, зокрема, про те, що за недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину, однак вважала, що підхід до застосування наслідків недійсності правочину (стаття 216 ЦК України), сформульований у пунктах 72 та 81.2 згаданої постанови, потребує узгодження з наведеним вище висновком про двосторонню реституцію як юридичний обов`язок сторін недійсного правочину, виходячи з такого.
Позовні вимоги, з якими звертався позивач у справі № 923/196/20, були спрямовані на визнання недійсним спірного правочину та застосування наслідків недійсності.
У такій категорії справ суд, задовольняючи вимогу сторони про повернення переданого за недійсним правочином майна, має також присудити стягнути з позивача на користь відповідача одержані за правочином кошти (повернути передане нею майно). Таке стягнення не є задоволенням окремої позовної вимоги, а є необхідним наслідком визнання недійсним правочину та задоволення вимоги про застосування реституції. Інше тлумачення статті 216 ЦК України, за якого відповідач має заявити вимогу про повернення йому переданого за недійсним правочином, покладатиме на відповідача непропорційний тягар у вигляді позбавлення його майна без повернення / відшкодування всього, що інша сторона одержала на виконання недійсного правочину.
Також підхід, сформульований Великою Палатою Верховного Суду в пунктах 72 та 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, створює низку серйозних процесуальних проблем, оскільки відповідач у такій категорії справ, щоб домогтися двосторонньої реституції, має заявляти зустрічний позов або звертатись з окремим позовом.
Однак такий «зустрічний» позов у цьому випадку суперечитиме суті категорії зустрічного позову, який за змістом частини другої статті 180 ГПК України приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Натомість у цьому разі «зустрічним» буде позов, спрямований не на противагу основному, а навпаки - його задоволення буде можливим тільки у випадку задоволення первісного. Якщо ж відповідач має заявити окремий позов, без відповіді залишається питання, чому цей позов не може бути заявлений у цій же справі, адже він однозначно пов`язаний з її розглядом. Це повертатиме суди до необхідності розгляду вказаного позову як зустрічного, яким він не є.
Розгляд вимоги відповідача в наступному окремому позові також невиправдано поставить його у становище, коли він вже зобов`язаний за судовим рішенням повернути майно, однак позивач у первинній справі, хоч і має в силу закону обов`язок так само здійснити повернення одержаного ним за правочином, однак такий обов`язок не забезпечений примусом держави і може бути не виконаний без окремого судового рішення.
Окрім того, цей підхід не враховує принципу процесуальної економії, оскільки орієнтує відповідачів у такій категорії справ на те, що їм належить ініціювати окреме провадження для розгляду їх вимоги, яка ґрунтуватиметься на обставинах, вже встановлених у розглянутій справі.
Для узгодження викладених раніше висновків з механізмом двосторонньої реституції в цілому Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від своїх висновків, викладених у пунктах 72 та 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, та виходити з буквального тлумачення змісту статті 216 ЦК України, яке дає підстави для висновку про те, що, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію. У цьому випадку відповідач є стягувачем у частині рішення про повернення йому переданого ним за недійсним правочином майна або відшкодування вартості.
Ці висновки узгоджуються також з позицією Верховного Суду України, який постановою від 06.09.2017 у справі № 320/4812/15-ц скасував рішення суду першої інстанції в частині повернення ОСОБА_6 того, що він передав державі в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України на виконання укладеного між ними 08.09.2014 договору купівлі-продажу 9/10 часток комплексу будівель та споруд за АДРЕСА_1, у зв`язку з визнанням судом зазначеного договору недійсним, а справу в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції визнав вказаний договір купівлі-продажу недійсним, проте правила реституції за частиною першою статті 216 ЦК України застосував тільки щодо однієї зі сторін правочину - постановив рішення про зобов`язання ОСОБА_6 повернути державі в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України майно, одержане ним як покупцем за недійсним договором. При цьому суд не вирішив питання про повернення іншій стороні правочину - відповідачу ОСОБА_6 того, що він передав державі в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України на виконання цього ж договору, у зв`язку з визнанням його недійсним.
Оскільки під час розгляду даної справи суд встановив обставини виконання сторонами договорів № 1858, 1862, 1864 (передачу майна у власність відповідача шляхом державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та сплату відповідачем на користь позивача 260 882,93 грн його ціни за платіжними дорученнями від 15.12.2021 № 31 та № 32, від 14.01.2022 № 42, від 26.04.2022 № 81 та від 26.07.2022 № 115) та не встановив обставини, які б унеможливлювали двосторонню реституцію, а сторони про них не стверджували, суд дійшов висновку про те, що, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів та зобов`язання відповідача повернути позивачеві нежитлову будівлю, магазин та земельні ділянки, суд має також стягнути з позивача на користь відповідача 260 882,93 грн, сплачених за платіжними дорученнями від 15.12.2021 № 31 та № 32, від 14.01.2022 № 42, від 26.04.2022 № 81 та від 26.07.2022 № 115. Тобто застосувати двосторонню реституцію як необхідний наслідок визнання недійсними договорів та задоволення реституційної вимоги позивача.
При цьому, суд враховує, що як вже неодноразово було вказано вище, в матеріалах справи відсутні докази вчинення Покупцем оплати за договором купівлі – продажу земельної ділянки від 01.12.2021 (реєстровий № 2204) в сумі 1 614,91 грн, оскільки вищезгадані платіжні доручення № 31 та № 32 від 15.12.2021, № 42 від 14.01.2022, № 81 від 26.04.2022 та № 115 від 26.07.2022 на загальну суму 330 049,89 грн не дають можливість встановити факт здійснення оплати за вказаним договором (з огляду на те, що у призначенні платежу вказано: «Оплата за нерухоме майно зг. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 року, ПДВ -0 грн»; натомість спірний правочин був вчинений 01.12.2021); як наслідок – стягнення ціни договору № 2204 (1 614,91 грн) судом не здійснюється.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог про визнання недійсним договору та застосування правових наслідків його недійсності
Згідно ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
За правилами ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У відповідності з ст. 73, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність передбачених законом підстав для визнання недійсними договорів купівлі – продажу від 11.11.2021 та від 01.12.2021 та застосування правових наслідків їх недійсності, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат
В позовній заяві позивачем було вказано, що сума його судових витрат складається із сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Орієнтовний розмір судових витрат становить 20 000,00 грн.
За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжних інструкцій від 02.02.2026 та від 04.03.2026 позивачем було сплачено 13 803,30 грн судового збору, який з огляду на результати вирішення даного спору повністю покладається на відповідача.
Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оскільки будь – яких доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано не було, суд не розподіляє їх між сторонами.

Щодо порядку виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу земельні ділянки та нежитлову будівлю, магазин:
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Ю.С. до Приватного підприємства «АІС-Групп» про визнання договорів недійсними та зобов`язання повернути майно задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір купівлі – продажу нежитлової будівлі, магазину від 11.11.2021, укладений між Приватним підприємством «Фірма «Тендем – Плюс» (код 30424562) та Приватним підприємством «АІС-Групп» (код 44587933), посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1858.
Визнати недійсним договір купівлі – продажу земельної ділянки від 11.11.2021, укладений між Приватним підприємством «Фірма «Тендем – Плюс» (код 30424562) та Приватним підприємством «АІС-Групп» (код 44587933), посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1862.
Визнати недійсним договір купівлі – продажу земельної ділянки від 11.11.2021, укладений між Приватним підприємством «Фірма «Тендем – Плюс» (код 30424562) та Приватним підприємством «АІС-Групп» (код 44587933), посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1864.
Визнати недійсним договір купівлі – продажу земельної ділянки від 01.12.2021, укладений між Приватним підприємством «Фірма «Тендем – Плюс» (код 30424562) та Приватним підприємством «АІС-Групп» (код 44587933), посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Волошенюк Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2204.
Зобов`язати Приватне підприємство «АІС-Групп» (20300, м. Умань Черкаської області, вул. Данила короля, 26-А, код 44587933) повернути Приватному підприємству «Діджитал Екотехнології-90» (15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16, код 30424562) в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Юлії Сергіївни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 530 від 15.03.2013; РНОКПП НОМЕР_3 ; 17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. Ковальська, 17-б) нежитлову будівлю, магазин оптово-роздрібної торгівлі зі складськими приміщеннями, літерою «А-1», з ґанком з козирком «а», до якої примикають: хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, вимощення І, загальною площею 3234,7 м2, розміщені за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Данила короля (Леваневського), будинок 26-а, на земельній ділянці з кадастровим номером 7110800000:04:003:0614, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 114989171108, номер відомостей про речове право 44988349.
Зобов`язати Приватне підприємство «АІС-Групп» (20300, м. Умань Черкаської області, вул. Данила короля, 26-А, код 44587933) повернути Приватному підприємству «Діджитал Екотехнології-90» (15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16, код 30424562) в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Юлії Сергіївни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 530 від 15.03.2013; РНОКПП НОМЕР_3 ; 17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. Ковальська, 17-б) земельну ділянку площею 0,0848 га, з кадастровим номером 7110800000:04:003:0837, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 138696271108, номер відомостей про речове право 44990071, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 в місті Умань Черкаської області.
Зобов`язати Приватне підприємство «АІС-Групп» (20300, м. Умань Черкаської області, вул. Данила короля, 26-А, код 44587933) повернути Приватному підприємству «Діджитал Екотехнології-90» (15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16, код 30424562) в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Юлії Сергіївни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 530 від 15.03.2013; РНОКПП НОМЕР_3 ; 17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. Ковальська, 17-б) земельну ділянку площею 0,0888 га, з кадастровим номером 7110800000:04:003:0838, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 137883271108, номер відомостей про речове право 44990859, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 в місті Умань Черкаської області.
Зобов`язати Приватне підприємство «АІС-Групп» (20300, м. Умань Черкаської області, вул. Данила короля, 26-А, код 44587933) повернути Приватному підприємству «Діджитал Екотехнології-90» (15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16, код 30424562) в особі ліквідатора – арбітражного керуючого Вихор Юлії Сергіївни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 530 від 15.03.2013; РНОКПП НОМЕР_3 ; 17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. Ковальська, 17-б) земельну ділянку площею 0,0070 га, з кадастровим номером 7110800000:04:003:0836, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 133783371243, номер відомостей про речове право 45380378, що розташована по вулиці Вокзальній, 1 в місті Умань Черкаської області.
Стягнути з Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» (15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16, код 30424562) на користь Приватного підприємства «АІС-Групп» (20300, м. Умань Черкаської області, вул. Данила короля, 26-А, код 44587933) 260 882 грн 93 коп.
Стягнути з Приватного підприємства «АІС-Групп» (20300, м. Умань Черкаської області, вул. Данила короля, 26-А, код 44587933) на користь Приватного підприємства «Діджитал Екотехнології-90» (15563, с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області, вул. Дружби, 16, код 30424562) 13 803 грн 30 коп. судового збору.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі визнання на підставі судового рішення недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. 
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне рішення складено 29.05.2026. 

Суддя А.С.Сидоренко