Справа № 473/736/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"30" квітня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ
в лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23606,21 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 23 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 751431106. Відповідно до договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відкрити на користь ОСОБА_1 кредитну лінію з лімітом у 7900,00 грн, з дисконтним періодом кредитування у 30 днів від дати отримання першого траншу, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 23 жовтня 2029 року, а також сплачувати проценти за користування ним: дисконтна процентна ставка – 0,82 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується протягом першого місяця користування першим траншем або при продовженні чи поновленні дисконтного періоду); базова процентна ставка - 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується в інших випадках).
У разі порушення умов договору позичальниця зобов`язалася сплатити штраф у розмірі 5 000 % від суми простроченого платежу.
24 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №МВ-ТП/14, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 751431106 від 23 вересня 2024 року. 
27 лютого 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №27/0225-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 751431106 від 23 вересня 2024 року. 
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 23606,21 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7899,62 грн, заборгованість за процентами в розмірі 11756,78 грн, неустойка в розмірі 3949,81 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача Король В.А. не з`явився, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача у позові не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з дотриманням положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили в ньому усі істотні умови, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як убачається з матеріалів справи, 23 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 751431106. Відповідно до договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відкрити на користь ОСОБА_1 кредитну лінію з лімітом у 7900,00 грн, з дисконтним періодом кредитування у 30 днів від дати отримання першого траншу, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 23 жовтня 2029 року, а також сплачувати проценти за користування ним: дисконтна процентна ставка – 0,82 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується протягом першого місяця користування першим траншем або при продовженні чи поновленні дисконтного періоду); базова процентна ставка - 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується в інших випадках).
У разі порушення умов договору позичальниця зобов`язалася сплатити штраф у розмірі 5 000 % від суми простроченого платежу.
24 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №МВ-ТП/14, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 751431106 від 23 вересня 2024 року. 
27 лютого 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу №27/0225-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 751431106 від 23 вересня 2024 року. 
З матеріалів справи також убачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за договором кредитної лінії № 751431106 від 23 вересня 2024 року, а саме надало відповідачці кредит у розмірі 7900,00 грн.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 23606,21 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 7899,62 грн, заборгованість за процентами в розмірі 11756,78 грн, неустойка в розмірі 3949,81 грн.
Проте, суд не в повній мірі погоджується з вказаним розрахунком.
Згідно ч. 4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Отже вказаною нормою встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про споживче кредитування" порядок.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі №638/13683/15-ц, постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року в справі № 426/4264/19, обов`язковою умовою для дострокового стягнення споживчого кредиту є направлення кредитодавцем позичальнику у порядку, визначеному ч. 4ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», вимоги про усунення порушення (дострокове виконання зобов`язань) протягом 30 календарних днів.
За відсутності факту належного направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору, суд може стягнути лише прострочену суму боргу, а платежі, за якими строк сплати ще не настав - ні.
Як убачається з укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою кредитного договору, у ньому сторони узгодили умову про повернення позичальницею кредиту (тіла кредиту) 23 жовтня 2029 року (п.7.3 договору). Таким чином, строк повернення кредиту на час вирішення спору не сплив.
Проте матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що кредитодавець або його правонаступники пред`являли позичальниці вимогу про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, надсилав відповідачці таку вимогу в передбаченому договором (п.п.9.1.1.7) та законом порядку, та що остання її отримала.
За встановленого, вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом (строк повернення якого на час розгляду справи не настав) є безпідставними та передчасними, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Також не підлягає стягненню нарахована неустойка, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексуУкраїни у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, з огляду на викладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 11756,78 грн. Такі нарахування здійснені у повній відповідності з умовами кредитного договору (зокрема проценти нараховані за узгодженими процентними ставками та в межах строку кредитування, розмір процентів не перевищує обмежень, встановлених ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог 50 %) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1331,20 грн судового збору.
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 2, ідентифікаційний код 35625014, заборгованість за договором кредитної лінії №751431106 від 23 вересня 2024 року в розмірі 11756,78 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 2, ідентифікаційний код 35625014, судові витрати в розмірі 1331,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Суддя Л.В. Лузан