ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/5186/25 пров. № А/857/54591/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Грищук В.Б.,
представник позивача: Вергун О.Р.,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року у справі № 380/5186/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про визнання дії та бездіяльності протиправними,
суддя в 1-й інстанції – Ясінський Ю.Є.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Сколе,
дата складання повного тексту рішення –не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача – адвокат Вергун О.Р. звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради в якому позивач просив суд постановити рішення, яким:
- визнати поважною причину пропуску строку на оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності та поновити пропущений строк на її оскарження. 
Визнати протиправними та скасувати: 
Постанову №10 від 23 травня 2024 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР; 
Постанову №14/7 від 25 липня 2024 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР; 
Постанову №15/5 від 08 серпня 2024 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР. 
Зобов`язати Шевченківський відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчити такі виконавчі провадження: №АСВП:75882731 від 27 серпня 2024 року де стягувачем зазначена Шевченківська районна адміністрація ЛМР; №АСВП:76554802 від 14 листопада 2024 року де стягувачем зазначена Шевченківська районна адміністрація ЛМР; №АСВП:76554950 від 14 листопада 2024 року де стягувачем зазначена Шевченківська районна адміністрація ЛМР. Судовий збір стягнути з відповідача.
Вважає, що зазначені постанови є незаконними, винесені з порушенням норм права, процесуальних норм та всупереч фактичним обставинам справи. Оскільки позивач про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення повідомлений не був, при складанні протоколів не був, зі змістом протоколів не ознайомлювався, а тому не міг надати пояснень чи своїх заперечень стосовно обставин викладених у них. Вказав, що в матеріалах постанов зазначена адреса проживання позивача ( АДРЕСА_1 ), яка є неактуальною з лютого 2023 року, оскільки з цього часу позивач проживає у с. Нижня Рожанка, Стрийського району Львівської області, що підтверджується посвідченою копією паспорта позивача.
Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно нього, адміністративна комісія Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради допустила порушення прав позивача на захист (тобто на участь у розгляді адміністративної справи, наданні пояснень, доказів), не повідомивши його належним чином про час розгляду справи.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року у справі № 380/5186/25 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов відмовлено за їх безпідставністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.
У поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним порушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів
Просить скасувати рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20.11.2025 р. у справі 380/5186/25 за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради та визнати протиправними і скасувати такі постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності:
- постанову №10 від 23.05.2024 р. адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР;
- постанову №14/7 від 25.07.2024 р. адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР;
- постанову №15/5 від 08.08.2024 р. адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР. 
Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закінчити такі виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 у порядку п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»:- № АСВП: 75882731 від 27.08.2024 р., де стягувачем зазначена Шевченківська районна адміністрація ЛМР;- № АСВП: 76554802 від 14.11.2024 р., де стягувачем зазначена Шевченківська районна адміністрація ЛМР; та- № АСВП: 76554950 від 14.11.2024 р., де стягувачем зазначена Шевченківська районна адміністрація ЛМР. 
Покласти судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи в порядку апеляційного провадження, на Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради. 
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що Постановою №10 від 23 травня 2024 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №81-4 від 12 квітня 2024 року, складеного управлінням адміністрування та розвитку громадян департаменту ресурсів, будівництва та розвитку громадян на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за порушення, що передбачене ст. 152 КУпАП. Постановою №14/7 від 25 липня 2024 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №108-3 від 09 липня 2024 року, складеного управлінням адміністрування та розвитку громадян департаменту ресурсів, будівництва та розвитку громадян на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за порушення, що передбачене ст. 152 КУпАП. Постановою №15/5 від 08 серпня 2024 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації ЛМР за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №109-3 від 22 липня 2024 року, складеного управлінням адміністрування та розвитку громадян департаменту ресурсів, будівництва та розвитку громадян на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за порушення, що передбачене ст. 152 КУпАП.
Однак, як вбачається з матеріалів справи Департаментом природніх ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради було надіслано позивачу вимоги №30/4, №68/3, №74/3, як на поштову адресу позивача так і на електронну адресу компанії, що зареєстрована в СЕД «Ентерпрайз» за №2401-вих49827 від 11 квітня 2024 року, №2401- вих 97864 від 08 липня 2024 року, «№2401-вих103933 від 19 липня 2024 року, відповідно до яких позивача повідомлено про необхідність в термін до кінця доби здійснити забір відходів у с-щі Брюховичі, та повідомлено, що у разі невиконання вимоги його буде притягнуто до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 викликався на засідання адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради скеровано позивачу запрошення на засідання адміністративних комісій для розгляду протоколів, також йому було запропоновано подати письмові пояснення чи заперечення на протоколи. Проте, позивач не скористався своїм правом подати письмові пояснення та на засідання не з`явився.
Згідно з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №195396 від 24 червня 2025 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
За висновками суду першої інстанції, постанови адміністративної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №10 від 23 травня 2025 року, №14/7 від 25 липня 2024 року та №15/5 від 08 серпня 2024 року винесені з дотриманням вимог передбачених ст.ст. 280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ст.152 КУпАП України, з врахуванням вимог ст.33 КУпАП, порушень при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не встановлено.
Суд першої інстанції вважав необґрунтованим твердження позивача про те, що він не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому належним чином не був повідомлений, оскільки як вбачається з матеріалів справи компанія ТзОВ «Ековейт Вейст Менеджмент» надала офіційні відповіді №319 від 12 липня 2024 року на протокол №108-3 від 09 липня 2024 року та №344 від 23 липня 2024 року на вимогу №74/3 від 19 липня 2024 року. 
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
У відповідності до вимог ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вказаним вимогам КУпАП.
Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено матеріалами адміністративної справи, постанови адміністративної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №10 від 23 травня 2025 року, №14/7 від 25 липня 2024 року та №15/5 від 08 серпня 2024 року винесені з дотриманням вимог передбачених ст.ст. 280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ст.152 КУпАП України, з врахуванням вимог ст.33 КУпАП, порушень при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови, судом не встановлено.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами ст. 152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Однак, як вбачається з матеріалів справи Департаментом природніх ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради було надіслано позивачу вимоги №30/4, №68/3, №74/3, як на поштову адресу позивача так і на електронну адресу компанії, що зареєстрована в СЕД «Ентерпрайз» за №2401-вих49827 від 11 квітня 2024 року, №2401- вих 97864 від 08 липня 2024 року, «№2401-вих103933 від 19 липня 2024 року, відповідно до яких позивача повідомлено про необхідність в термін до кінця доби здійснити забір відходів у с-щі Брюховичі, та повідомлено, що у разі невиконання вимоги його буде притягнуто до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 викликався на засідання адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради скеровано позивачу запрошення на засідання адміністративних комісій для розгляду протоколів, також йому було запропоновано подати письмові пояснення чи заперечення на протоколи. Проте, позивач не скористався своїм правом подати письмові пояснення та на засідання не з`явився.
Згідно з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №195396 від 24 червня 2025 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Покликання апелянта на скерування поштової кореспонденції за іншою адресою, відхиляються судом апеляційної інстанції за необґрунтованістю. 
Присутній у судовому засіданні представник позивача не заперечив факт реєстрації свого довірителя за адресою : вул. Бічна Пляжна, 8, с-ще Брюховичі. Скерування повідомлення відбулося також за юридичною адресою підприємства, яке судячи з встановлених фактів, є підприємством – надавачем послуг щодо вивезення твердих побутових відходів. А притягнення до відповідальності в межах санкції ст.152 КУпАП України було здійснено відносно керівника юридичної особи за порушення договору, що передбачено п. 20.1.5 Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 за №376. Зміст наданих позивачем послуг регламентований умовами договору, і надавачем цих послуг визначено ТзОВ «Ековейт Вейст Менеджмент» за адресою : вул. Б.Хмельницького, 176, м.Львів,79024. Матеріали справи підтверджують факт направлення кореспонденції за вказаною адресою та повідомлення про подальше виконання послуг з вивезення твердих побутових відходів ТзОВ «Ековейт Вейст Менеджмент».
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року у справі № 380/5186/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 28.04.26