ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1103/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Буракової А.М. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ, 	
до 	Приватного підприємства "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+", м. Харків, 	
про 	стягнення 298404,54 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 298404,54 грн. та витрат по сплаті судового збору.
В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач не виконав зобов`язання з поставки товару вартістю 478980,00 грн. у строк до 06.09.2024 та порушив умови п.п. 1.1, 5.1, пп. 6.3.1 п. 6.3 Договору поставки № УБГ 24-190 від 08.07.2024, у зв`язку з чим відповідачу за невиконання зобов`язань згідно п. 7.9 Договору нараховано штрафні санкції (пеня та штраф) в сумі 298404,54 грн. за період прострочення поставки товару з 07.09.2024 по 13.03.2026.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 06.04.2026 отримано сторонами, що підтверджується довідками про доставку електронного листа в електронні кабінети сторін.
Відповідач 10.04.2026 за вх.№ 8631 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. При цьому у відзиві на позовну заяву позивач вказує, що між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) та Приватним підприємством "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" (постачальник) укладено Договір поставки № УБГ 24-190 від 08.07.2024 на поставку слюсарних лещат (Товар) на загальну вартість 478980,00 грн. з ПДВ (надалі - Договір). 14.08.2024 року ПП "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" здійснено поставку лещат слюсарних в кількості 19 шт. Відповідно до вимог Договору Товар за основними технічними характеристиками відповідає вимогам ДСТУ 4045-75; УКТ ЗЕД 8205, а відмова позивача від прийняття Товару ґрунтується виключно на Технічних характеристик Товару які можуть бути змінені та не впливають на функціональність роботи Лещат слюсарних. За таких обставин відповідач зазначає, що для правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання експерта, який, провівши товарознавчу експертизу, надав би відповідь на спірні питання щодо найменування, маркування, виробника товару тощо та його відповідності умовам Договору, додатків до Договору та технічної специфікації. При цьому відповідач вказує, що на його думку Товар відповідає основним вимогам ДСТУ 4045-75 та ним поставлено Товар належної якості та стандартів ДСТУ 4045-75. Незначне відхилення показників - висоти губок (робочий простір) не впливає на істотну якість Товару та не призвело до збільшення суми, визначеної в Договорі про закупівлю. Крім того, відповідачем запропоновано скидку у розмірі 10% за прийняття Товару запропонованого позивачу. Таким чином, відповідач зазначає, що зобов`язання з поставки Товару вартістю 478980,00 грн. у строк до 06.09.2024 відповідач не виконав з причин не прийняття Товару позивачем, вимоги № 305.4-305-2-9860 від 18.12.2024 року про стягнення пені та штрафу за непоставлений товар компанія не отримувала. Щодо розрахунку штрафних санкцій відповідач вказує, що сума пені та штрафу у розмірі 298404,54 грн. не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності виходячи з ціни Договору - 478980,00 грн. та викладених обставин. Період розрахунку штрафних санкцій - з 07.09.2024 по 13.03.2026 (включно) є невірним. Вірним є період з 07.09.2024 по 31.12.2024 - строк закінчення дії Договору. Сума пені за вказаний період становить 39718,70 грн., а сума штрафу - 33528,60 грн.
Відповідач 10.04.2026 за вх.№ 8638 подав до суду заяву про зменшення розміру штрафних санкцій, згідно якої просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до суми одна гривня, у зв`язку з чим відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу у разі вирішення спору на користь позивача.
Позивач 17.04.2026 за вх.№ 9241 подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що зобов`язання з поставки Товару вартістю 478980,00 грн. у строк до 06.09.2024 року відповідач не виконав, чим порушив умови п.п. 1.1, 5.1, пп. 6.3.1 п. 6.3 Договору поставки № УБГ 24-190 від 08.07.2024. За невиконання зобов`язань, згідно з п. 7.9. Договору відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі 298404,54 грн. за період прострочення поставки товару з 07.09.2024 по 13.03.2026, проте відповідач не вірно розраховує період нарахування пені до 31.12.2024 (строк дії договору), що узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду. Також, у відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не виконав зобов`язання з поставки Товару та не довів наявність виняткових обставин, отже відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.
Відповідач 20.04.2026 за вх.№ 9458 подав до суду заперечення на відповідь позивача на відзив, в яких вказує, що спірний Товар відповідає основним вимогам ДСТУ 4045-75 та вимогам тендерної документації. Відповідачем поставлявся Товар належної якості та стандартів, який був відхилений та повернутий позивачем. Строк дії Договору до 31.12.2024 року (включно), у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування відповідачу пені поза межами строку дії Договору. Позивачем разом з позовом не надано документально підтверджуючих документів або копій таких документів про нанесені збитки.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Частиною 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
08.07.2024 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) та Приватним підприємством "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" (постачальник) було укладено Договір поставки (за рознарядкою) № УБГ 24-190 (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язувався поставити покупцеві cлюсарні лещата (далі – Товар), зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий Товар. Під поставкою сторони розуміють передачу Товару постачальником для прийняття покупцем.
Згідно п. 1.2. Договору, найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказується у специфікації (далі – Специфікація), яка є Додатком №1 до Договору та є його невід`ємною частиною.
Відповідно до Додатку №1 до Договору "Специфікація №1" постачальник зобов`язувався поставити покупцеві cлюсарні лещата (ДСТУ 4045-75) в кількості 45 шт. загальною вартістю до 478980,00 грн.
У відповідності до п. 2.1. Договору постачальник повинен поставити покупцю Товар, передбачений цим Договором, (невідповідність Товару умовам Договору для цілей застосування розділу VII. Відповідальність сторін прирівнюється до неналежної якості Товару), якість якого відповідає сертифікатам якості/відповідності та/або паспорту/-ам виробника, Держстандартам, (при необхідності), технічним або іншим вимогам/умовам, які пред`являються до Товару даного виду та підтверджується відповідними документами.
Технічні характеристики Товару визначені в Додатку № 4 до Договору.
Згідно з п. 3.2. Договору загальна ціна Договору визначається загальною вартістю Товару, вказаного в Специфікації до цього Договору та становить до 478980,00 грн., у тому числі ПДВ 79830,00 грн.
Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом:
- оплати покупцем з дати підписання сторонами акту приймання - передачі Товару або видаткової накладної та пред`явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, на умовах зазначених у Специфікації.
В п. 4 Специфікації (Додаток №1 до Договору) визначені умови та строк оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної або акту приймання - передачі Товару.
Згідно п. 5.1. Договору строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації до цього Договору.
Відповідно до п. 3 Додатку №1 до Договору «Специфікація №1» строк поставки Товару: протягом 60 календарних днів з дати укладання договору про закупівлю.
Таким чином, відповідно до умов договору, гранична дата поставки Товару становила 06.09.2024.
Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що обсяг поставки Товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках покупця. Відвантаження Товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження Товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися позивачем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в Розділі XIV даного договору.
Згідно з пунктом 5.3. Договору, датою прийняття Товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі Товару, форма якого наведена в Додатку № 3 до цього Договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні) або видаткової накладної. Датою передачі постачальником Товару для прийняття покупцем є дата прибуття Товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі Товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на Товар, ризик випадкового знищення/ пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання–передачі Товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання–передачі Товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).
Відповідно до п. 5.8. Договору по прибуттю Товару в кінцевий пункт призначення його приймання проводиться безпосередньо вантажоотримувачем покупця.
Згідно з п. 5.9. Договору прийняття Товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі Товару або видаткової/видаткових накладної/накладних. У випадку виявлення недоліків Товару або товаросупровідної документації, покупець має право не підписувати акт/акти прийманні-передачі товару або видаткову /видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця, спричинені такими недоліками. Поставка Товару з недоліками вважається поставкою неякісного Товару.
Підписанням цього Договору постачальник підтверджує, що він з Порядком приймання товарно-матеріальних цінностей під час виконання договорів в АТ «Укргазвидобування», який встановлює приймання товарно-матеріальних цінностей/ Товарів по кількості та якості (далі – Порядок) і розміщений на офіційному сайті АТ «Укргазвидобування» - http://ugv.com.ua/, (за посиланням: http://ugv.com.ua/uk/page/docs?count=6 у розділі Закупівлі - Нормативні документи), ознайомлений, та зобов`язується дотримуватись вимог цього Порядку (п. 5.10. Договору).
Відповідно до п. 5.11. Договору відповідальність за правильність та повноту оформлення товаросупровідних документів і наслідки, пов`язані із затримками при постачанні Товару, приймає на себе постачальник.
Згідно п. 5.19. Договору товар, що не відповідає комплекту/комплектності та/ або кількості, або/та якості може прийматися покупцем або вантажоотримувачем на відповідальне зберігання за рахунок постачальника, до його заміни та/або доукомплектації. Постачальник зобов`язаний розпорядитися товаром, прийнятим на відповідальне зберігання протягом 10 днів. Якщо постачальний у цей строк не розпорядиться Товаром, покупець має право реалізувати Товар для відшкодування понесених своїх збитків.
Відповідно до пп. 6.3.1. п. 6.3. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором.
Згідно з пп. 6.3.2. п. 6.3. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом II цього Договору.
Відповідно до пункту 7.9. Договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання.
Згідно п. 9.2. Договору у разі недосягнення сторонами згоди шляхом переговорів усі спори (розбіжності) вирішуються в судовому порядку в судах України відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з п. 10.1. Договору договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до 31.12.2024 року (включно).
З матеріалів справи вбачається, що листом № 305.4-305-2-5631 від 01.08.2024 позивач направив відповідачу рознарядку на поставку слюсарних лещат згідно умов Договору поставки №УБГ 24-190 від 08.07.2024.
Листом вих.№ 23 від 12.08.2024 року ПП "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" повідомив про намір здійснення поставки Товару.
Згідно позову позивач зазначає, що 14.08.2024 року ПП "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" здійснено поставку лещат слюсарних в кількості 19 шт. Під час проведення вхідного контролю комісією були виявлені невідповідності товару технічним параметрам, вказаним в Додатку № 4 до Договору.
Дослідивши Акт вхідного контролю ТМЦ № 693 від 21.08.2024, судом було встановлено, що у даному акті вказувалося, що лещата слюсарні не відповідають умовам договору, а саме: 1. Висота губок (робочий простір) по договору не менше 100 мм., фактична 90 мм. 2. Довжина ходу рухомої губки не менше 240 мм., по факту близько 220 мм. 3. Тип затискача - з гайкою з кольорового сплаву, фактично гайка стальна (чугунна). Загальний висновок: товар не відповідає Додатку № 4 до Договору №УБГ 24-190 від 08.07.24 технічним характеристикам товару.
Даний Акт було підписано представником постачальника Порохняч І.А. 21.08.2024 та ним зазначено про часткову згоду з Актом в частині висоти губок.
Листом № 305.4-305-2-6355 від 28.08.2024 року постачальника було повідомлено про необхідність вивезення товару.
03 вересня 2024 року відповідачем було вивезено поставлений товар - лещата слюсарні в кількості 19 шт., що підтверджується Актом (повернення) № 1 прийома-передачі від 03.09.2024 та товарно-транспортною накладною № 647 від 03.09.2024.
Позивач зазначає, що в подальшому відповідач поставок Товару за Договором не здійснював. Таким чином, зобов`язання з поставки Товару вартістю 478980,00 грн. у строк до 06.09.2024 року відповідач не виконав, чим порушив умови п.п. 1.1, 5.1, пп. 6.3.1 п. 6.3 Договору поставки № УБГ 24-190 від 08.07.2024. 24.12.2024 року на адресу відповідача зазначену в розділі ХІV. «Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін» Договору Укрпоштою цінним листом з описом вкладення направлено вимогу від 18.12.2024 року № 305.4-305-2-9860 про стягнення пені та штрафу за непоставлений Товар. Вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 264875,94 грн. пені та 33528,60 грн. штрафу.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Зокрема, статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями статей 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач за умовами Договору та Специфікації № 1 (Додаток 1 до Договору) був зобов`язаний поставити позивачу товар на загальну суму 478980,00 грн. не пізніше 06.09.2024 включно.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свій обов`язок за Договором належним чином не виконав. 
Так, дані обставини підтверджуються тим, що в матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем позивачу Товару - лещата cлюсарні (ДСТУ 4045-75) в кількості 45 шт. на суму 478980,00 грн. Окрім того, доказом поставки відповідачем позивачу за Договором Товару неналежної якості - лещат cлюсарних (ДСТУ 4045-75) в кількості 19 шт. є Акт вхідного контролю ТМЦ № 693 від 21.08.2024, який було підписано представником відповідача, та те, що даний Товар було прийнято відповідачем (повернуто відповідачу) без зауважень останнього згідно Акту (повернення) № 1 прийома-передачі від 03.09.2024. 
Оскільки відповідачем був визнаний факт поставки позивачу Товару за Договором неналежної якості (лещат cлюсарних (ДСТУ 4045-75) в кількості 19 шт.), а іншого Товару за Договором відповідачем не було поставлено позивачу, судом відхиляються посилання відповідача на те, що для правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання експерта, який, провівши товарознавчу експертизу, надав би відповідь на спірні питання щодо найменування, маркування, виробника товару тощо та його відповідності умовам Договору, додатків до Договору та технічної специфікації.
При цьому, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості самостійно надати до суду відповідний висновок експерта, складений на його замовлення. 
Ураховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання з поставки Товару вартістю 478980,00 грн. у строк до 06.09.2024 не виконав, чим порушив умови Договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
На підставі вищевказаних норм законодавства та умов п. 7.9. Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 264875,94 грн. пені за період з 07.09.2024 по 13.03.2026 (включно), а також, оскільки прострочення тривало більше 30 днів, позивач додатково нарахував штраф в розмірі 7% від вартості непоставленого товару в сумі 33528,60 грн.
Суд констатує, що здійснений розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами Договору та вимогам законодавства чинного станом на час існування спірних правовідносин, та є арифметично вірним.
Щодо посилання відповідача на те, що період розрахунку позивача штрафних санкцій - з 07.09.2024 по 13.03.2026 (включно) є невірним, оскільки вірним є період з 07.09.2024 по 31.12.2024 - строк закінчення дії Договору, суд зазначає, що дане посилання відповідача є безпідставним з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 7.9. Договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання.
Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.
З огляду на те, що Закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, зокрема, в частині поставки товару, та звільнення від відповідальності за прострочення виконання такого зобов`язання, яке мало місце під час дії договору, відповідач помилково зазначає про відсутність підстав для нарахування позивачем пені поза межами строку дії Договору (за період після 31.12.2024) за невиконання зобов`язання з поставки товару, яке мало місце під час дії Договору.
Вказана правова позиція узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах: Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 № 910/9072/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 у справі № 927/333/17, від 13.06.2018 у справі № 910/2153/17, від 13.02.2018 у справі № 910/123/17.
Ураховуючи викладене, та те, що відповідачем не спростовано позовні вимоги позивача, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 264875,94 грн. та штрафу в сумі 33528,60 грн. обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до суми одна гривня, суд зазначає наступне.
Згідно статей 546, 549 ЦК України неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, а не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
У відповідності до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Таким чином, застосування господарської санкції до відповідача, не може бути поставлене у залежність від наявності чи відсутності збитків у сторони, що потерпіла від такого правопорушення, адже право застосування до боржника штрафних санкцій залежить від самого факту вчинення боржником правопорушення у сфері господарювання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 викладені висновки відповідно до яких загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків у момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549–552 Цивільного кодексу України.
Укладаючи Договір позивач мав законне очікування відносно належного виконання відповідачем обов`язку щодо поставки товару, який необхідний позивачу для здійснення основної господарської діяльності.
Невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару має безпосередній негативний вплив на виробничу діяльність позивача.
У даному випадку ПП «Інтелект-Право+» порушив зобов`язання, оскільки не поставив товар у строк встановлений Договором. ПП «Інтелект-Право+» укладаючи Договір цілковито розумів та усвідомлював дію воєнного стану, ймовірні складні обставини для реалізації господарської діяльності та мав можливість зважити на усі ризики власної господарської діяльності, з огляду на що повинен був розумно оцінити всі обставини з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки під час дії воєнного стану.
АТ «Укргазвидобування» є національним товаровиробником, основним видом діяльності якого є добування природного газу. При цьому, мають бути враховані інтереси позивача при здійсненні виробничої діяльності щодо видобутку вуглеводнів, адже АТ «Укргазвидобування» використовує Товар, що є предметом Договору, не з комерційним інтересом, а на виконання покладених на нього державою функцій.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222 на АТ «Укргазвидобування» покладені спеціальні обов`язки, які полягають у забезпеченні HAK «Нафтогаз України» природним газом для формування ресурсу природного газу для забезпечення потреб побутових споживачів і виробників теплової енергії.
АТ «Укргазвидобування» постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 віднесено до підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. АТ «Укргазвидобування», як стратегічне для економіки держави підприємство, виконує мобілізаційні завдання із забезпеченням держави необхідним обладнанням та продукцією, у тому числі транспортними засобами та нафтопродуктами, в умовах воєнного стану, не припиняючи роботу з 24.02.2022 ні на один день, продовжуючи видобування вуглеводнів, зокрема у Харківській області, де розташовані та постійно працюють 6 філій АТ «Укргазвидобування», в тому числі і філія Бурове управління «Укрбургаз».
Сплата неустойки відноситься до звичайних комерційних ризиків сторін Договору (правова позиція Верховного Суду постановах від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18, від 06.06.2018 у справі № 902/306/16).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 стосовно застосування статей 42, 44 ГК України зазначила, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (п. 6.42).
У постанові від 20.02.2020 у справі № 910/7970/19 про стягнення пені та штрафу щодо застосування ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для зменшення спірних сум штрафних санкцій за клопотанням відповідача, наголосивши, що за змістом ст.ст. 42, 218 ГК України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, наслідки якої відповідач мав усвідомлювати під час подання заявки на укладення спірного договору та його підписання.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів сторін, ступеня виконання відповідачем зобов`язання за Договором, поведінки відповідача щодо вжиття заходів до виконання зобов`язання за Договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та відхилення заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.
При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 3580,85 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного підприємства "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" (61054, м. Харків, вул. Барабашова, буд. 10. кв. 26, код ЄДРПОУ 40707140) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, код ЄДРПОУ 30019775) пеню в сумі 264875,94 грн., штраф в сумі 33528,60 грн. та 3580,85 грн. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:
Позивач: Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, код ЄДРПОУ 30019775).
Відповідач: Приватне підприємство "ІНТЕЛЕКТ-ПРАВО+" (61054, м. Харків, вул. Барабашова, буд. 10. кв. 26, код ЄДРПОУ 40707140).

Повне рішення складено "08" червня 2026 р. 

Суддя		А.М. Буракова