Справа № 199/1817/26
(2/199/3365/26) 

РІШЕННЯ
іменем України

14.05.2026 
м. Дніпро

справа №199/1817/26
провадження № 2/199/3365/26

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Подорець О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

учасники судового розгляду:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»
відповідач – ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС»

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року позивач звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 04.09.2023 у м. Дніпро по просп. Дмитра Яворницького, 88 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «FORD», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2023 по справі №203/4987/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216281171.
Довідкою ф-2 від Національної поліції України, встановлено, що транспортний засіб «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 знаходиться у приватній власності ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС». Так як, при оформленні адміністративних документів працівниками поліції встановлено, що транспортний засіб перебуває у власності відповідача, що зафіксовано в свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів, а вказане свідоцтво перебувало саме у водія, можна прийти до висновку, що водій виконував трудові обов`язки.
З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страховик потерпілої особи за договором добровільного страхування та надав усі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.
На підставі даного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 109 058,48 грн. (розмір вимоги від Страховика потерпілої особи за мінусом франшизи 3 200,00 грн.).
Таким чином, в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у співвідповідачів виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах 50% від сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього, що складає 54 529,24 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 54 529,24 грн., а також судові витрати по справі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Відповідач не надав заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів по даній справі.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 , постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
12.03.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» Каракановою Т.В. надано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у її задоволенні в повному обсязі, оскільки відповідно до наказу № 583-К від 31.10.2017 ОСОБА_1 було прийнято в ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) з 01.11.2017 з окладом згідно зі штатним розкладом.
01.01.2022 між ОСОБА_3 та ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» було укладено договір № 2-ОП, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування Виробничий корпус, а сама: станцію технічного обслуговування, яка розташована у м. Дніпрі, вул. Лоцманський узвіз, буд. 8, загальною площею 0,95 га, для здійснення діяльності, передбаченої його Статутом (включає адміністративні приміщення), який використовується для організації забезпечення контролю технічного і санітарного стану транспортних засобів, медичного контролю стану здоров`я водіїв, зберігання транспортних засобів, технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до наказу № 574/К від 26.12.2019 місце зберігання транспортного засобу «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , за адресою: м. Дніпро, вул. А.Белолюбського, буд.5-Б.
Але, у зв`язку з тим, що транспортний засіб «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , потребував технічного обслуговування та знаходився за адресою місця зберігання, виникла необхідність перемістити даний транспортний засіб до станції технічного обслуговування за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд. 8. Тому, 04.09.2023 з 17.10 год. водій ОСОБА_1 по маршруту: з м. Дніпро, вул. А.Белолюбського, буд.5-Б до м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд. 8 почав здійснювати переміщення даного транспортного засобу, тобто, ДТП (04.09.2023) відбулося не в момент використання транспортного засобу саме у режимі маршрутного таксі, а тому відсутні обов`язкові умови для застосування до спірних правовідносин положення статті 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
Таким чином шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
З урахуванням викладеного відповідач-2 вважає, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, а відтак зазначені обставини свідчать про відсутність у позивача права вимоги до відповідача-1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» 01.10.1999 зареєстровано як юридичну особу, а тому у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, дана справа відноситься до юрисдикції господарських судів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 
Судом встановлено, що 04.09.2023 у м. Дніпро по просп. Дмитра Яворницького, 88, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «FORD», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2023 по справі №203/4987/23, якою ОСОБА_1 визнано виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , були застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216281171 від 15.08.2023. 
06.09.2023  ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, на підставі якої та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт.
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі страхового акту №006.02202323-1 від 20.09.2023 здійснило на рахунок ТОВ «АВТО-ІМПУЛЬС» виплату страхового відшкодування в розмірі 112 258,48 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №47850740 від 22.09.2023.
На підставі даного страхового акту №116825/1/2023 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 109 058,48 грн. (розмір вимоги від страховика потерпілої особи за мінусом франшизи 3 200,00 грн.) на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У даному випадку, для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися з учасниками справи.
Позивач, заявляючи позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу, вказав відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС».
Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Отже визначення відповідачів є правом позивача.
Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
З наведеного слідує, що на суд покладено обов`язок визначити суб`єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Отже пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 15 травня 2023 року у справі № 352/371/21 (провадження № 61-8494св22) зроблено висновок, що: «лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть».
У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) указано, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».
Згідно відповіді від НПУ власником транспортного засобу «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , є ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС».
Відповідно до Наказу директора ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» по особовому складу від 31.10.2017 №583-К ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) з 01.11.2017 з окладом згідно зі штатним розкладом.
Згідно Наказу директора ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» №142/к/тр від 04.09.2023 транспортний засіб «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , переміщено для проходження технічного обслуговування з адреси: м. Дніпро, вул. А.Белолюбського, буд. 5-Б за адресою: м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд. 8. Відповідальність за переміщення транспортного засобу «БАЗ», р/н НОМЕР_2 , покладено на водія ОСОБА_1 .
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 по справі №426/16825/16-ц зазначила: «Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.
Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13).
Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України)».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, а тому в задоволенні вимог до нього слід відмовити, оскільки він керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, у зв`язку з чим саме ТОВ «АВТОТРАНССЕРВІС» як володілець транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої її працівником.
Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 14 травня 2026 року.

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», код ЄДРПОУ 22868348, адреса – вул. В. Васильківська, буд. №102, м. Київ, 03150.

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації –      АДРЕСА_1 .

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС», код ЄДРПОУ 30548889, адреса – вул. Лоцманський узвіз, буд. №8, м. Дніпро, 49005.

Суддя О.Б.Подорець