КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року м. Київ справа №320/26174/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національного антикорупційного бюро України та просить суд:
визнати протиправними дії Національного антикорупційного бюро України (код ЄДРПОУ 39751280) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII;
зобов?язати Національне антикорупційне бюро України (код ЄДРПОУ 39751280) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві подання та документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 за № 3-1 та п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХII.
Позов мотивовано протиправністю відмови відповідача у поданні документів для призначення пенсії позивачу за вислугу років на підставі пункту «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі – Закон № 2262).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
15.11.2023 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного суду, оскільки для цього відсутні правові підстави.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Наказом Директора Національного антикорупційного бюро України від 05.08.2020 № 308-ДСК-онс позивача звільнено із служби з посади старшого оперативного працівника Національного бюро, за п.п. «а» п. 64 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 08.09.2020, та у цей же день виключено з кадрів Національного антикорупційного бюро України.
23.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив оформити та направити до пенсійного органу подання та документи для призначення та перерахунку пенсії позивач відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі – Порядок № 3-1) та п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262.
Листом від 03.07.2023 № 02-188/20279 відповідач, розглянувши заяву позивача від 23.05.2023, повідомив про те, що позивача було звільнено із служби у Національному бюро наказом від 05.08.2020 № 308-ДСК-онс, натомість Закон України № 1810-IX від 19.10.2021 «Про внесення змін до деяких законів України щодо приведення статусу Національного антикорупційного бюро України у відповідність з вимогами Конституції України» (далі – Закон № 1810), який поширив дію Закону № 2262 на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, набрав чинності 10.11.2021, відтак не міг бути застосований до працівників, звільнених до набрання ним чинності.
Позивач не погодився з діями відповідача та звернувся до адміністративного суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу, зокрема в органах Національного антикорупційного бюро України є, зокрема Закон № 2262.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 50 Закону № 2262 пенсії призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до п. "б" ст. 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення зі служби. 
Згідно з ст. 50 Закону № 2262 пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більше як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
Законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак забезпечення рівності прав і свобод осіб; забезпечення рівності перед законом осіб, забезпечення рівних можливостей осіб.
Закон № 2262 має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Закон № 2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ. Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України № 1698 від 14.10.2014 «Про Національне антикорупційне бюро» держава забезпечує соціальний захист працівників Національного антикорупційного бюро України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону №2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "з" ст. 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Отже, положеннями ст. 12 Закону № 2262 визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.
Згідно з пунктами «а», «б», «в» ст. 17 Закону № 2262 особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. «б»-«д» ст. 1 -2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції. Національному антикорупційному бюро України, державній пожежній охороні. Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до п. 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи органу, в якому особа проходила службу і з якого була звільнена (надалі - Уповноважений структурний підрозділ).
Пунктом 12 Порядку № 3-1 визначено, що Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 Порядку № 3-1.
Відтак саме на Національне антикорупційне бюро України, як на уповноважений орган, покладено обов`язок щодо оформлення особі, яка набула права на призначення відповідного виду пенсії, подання про призначення пенсії за формою, встановленою Порядком № 3-1, та направлення такого подання разом із відповідними документами до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання особи.
Водночас для подання таких документів особа повинна набути права на призначення пенсії.
Так, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що на момент його звільнення із служби у Національному антикорупційному бюро України вислуга років склала 23 роки 3 місяці 24 дні, з них у Національному бюро - 04 роки 05 місяців 22 дні.
Зазначена інформація також підтверджується наказом від 05.08.2020 № 308-ДСК-онс.
Згідно з п. «з» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог ч. 5 ст. 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "6"-"д", "з" ст. 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв?язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Отже, п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 визначено умови набуття права на пенсію за вислугу років: 1) досягнення особою на день звільнення зі служби 45-річного віку; 2) наявність у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців спеціальної вислуги.
Однак позивачем не долучено до позовної заяви документів, які б підтверджували наявність у нього необхідного страхового стажу та спеціальної вислуги.
Таким чином, з врахуванням викладеного суд робить висновок, що позивачем не доведено наявності умов, які, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, є необхідними для призначення пенсії за вислугу років.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який не довів правомірність своєї бездіяльності.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.